103 
Roste hlavně v poříčí Dyje v nejjižnější Moravě; pomíjivě však též v okolí 
Brna, na březích Bečvy u Vsetína a j. Kvete hlavně teprve v červnu a čci. 
6. H. d robnokvětý (S. Irio^ L.) jest slabší druh s útlými, světle zelenými, 
většinou kracovitě dělenými listy a dlouhými, lysými, lesklými šešulemi, které stojí 
na krátkých, tenkých stopkách; nejmladší šešule přesahují vrcholek květní. 
Vnějškem podobá se velice druhu předcházejícímu. 
Roste zdomácněle na klášterním dvoře Alžbětinek v Praze. Kvete od května 
do července. Celá rostlina má palčivě ostrou chuC. 
167. Hidevník východní. 168. Hulevnik nej tužší ; 
t podélný řez hořejší části šešule. 
7. H. nejtužší (S. strictissimum L. - obr. 168) liší se ode všech ostatních 
hulevníků tím, že jest vytrvalý a že má listy vesměs nedělené, podlouhle 
kopinaté, pilovitě zubaté, asi téže velikosti a barvy, jakou mají listy večernice (Hes- 
peris matronalis). Lodyha jest tuhá, nahoře latovitě větvitá a obyčejně jako listy měkce 
pýřitá. Šešule (/) stojí na krátkých, odstálých stopkách a jsou většinou zpříma 
obloukovitě prohnuty. Semena mají na konci špičatý přívěsek, čímž se liší od 
semen všech druhů ostatních. 
Roste místy v pobřežních houštinách nejraději mezi vrbovím a na stinných 
stráních, v Čechách hlavně v Polabí a Pojizeří, na Moravě zvláště v pořičí Dyje 
a na kopcích Pavlovských. Kvete v červnu a červenci. 
6 Jméno neznámého původu, zpřízněné asi s Erysimum, viz pózu. ') na str. 104. 
