111 
1. Večernice vonná (Hesperis matronalis^ L. - obr. 180) vyhání z 21etého 
kořene nebo vytrvalého oddenku až 1 m vysokou lodyhu s listy většinou kopina- 
tými a oddálené mělce zubatými. Nahoře se lodyha rozvětvuje a nese bohatý (složitý) 
hrozen fialových nebo bílých, i za soumraku z daleka viditelných kvetu, které se 
rozvíjejí od května do července teprve o 7 - 8 hodině večerní a při tom libě voní, 
lákajíce k sobě večerní motýly; ti jsou totiž zvláště způsobilí dlouhým sosákem vy- 
ssávati medovinu na dně květu z žlázek se vylučující. Postranní lístky kališní jsou 
dole vakovité a plátky korunní opak vejčité; pestík jest zakončen bliznou, která se 
skládá ze 2 plochých, přímo vedle sebe stojících lupínkův. 
180. Večernice vonná; 
f podélný řez šešulí, c koř. plátek. 
Válcovité, trochu smáčknuté, až 1 0 cm 
dlouhé šešule (f) mají na každé chlopni 
po 1 nervu a sedí přímo na odstálých 
stopkách. Semena mají ploché dělohy a 
kořínek položený na hřbetě jedné z nich. 
1 8*1 . Večernice kracovilá. 
Roste většinou zplaněle v pobřežních houštinách a světlých hájích, v Čechách 
hlavně v pořiěí Labe, Jizery, Ploučnice, dolejší Vltavy a v Horách Krušných, na 
Moravě v části východní, v Brněnsku a j. Pěstuje se však také hojně (a to ne- 
zřídka s plnými květy) ve květních zahrádkách, v jejichž okolí ráda zplaňuje. 
2. V některých krajinách Čech, zvláště ve středním Polabí a Pojizeří (Vo- 
škovrch u Poděbrad, Choluc u Křince, Chlum u Ml. Boleslavi) a ])ak na Moravě 
(Náměšť, Jihlava, Brněnsko, Znojemsko) vyskytuje se nejraději na kamenitých stráních. 
') Matrou alis z lat. matróna = vdaná paní. 
