112 
v plotech a křovinách předch. velice podobná 
v. kracovitá (H. runcinata W. K. — obr. i8i), 
která má listy hrabě zubaté, ba dolejší až lyro- 
vitě peřenodílné a bývá všecka porostlá 
ž 1 á z n a t ý m i chlupy. 
3. V jižní Moravě (zejména v okolí Znojma 
a Vráno víc, na Pavlovských a Mikulovských kop- 
cích i j.) roste ve světlých hájích, na paloucích 
a suchých kopcích v. smutná (H. tristis L. — 
obr. 182), která má listy vejci tě kopinaté, celo- 
krajné nebo velmi mělce zubaté a šešule na 
dlouhých stopkách daleko odstávající. Květy za 
večera libě vonící mají úzce kopinaté plátky 
korunní žlutohnědé, fialově žilkované a chabě 
dolů sehnuté (jako by truchlily). 
Poněvadž semena této i večernice vonné 
poskytují znamenitého oleje a bylina jest dobrou 
pící, pěstují ji v jižní Evropě na polích; u nás 
ji sázejí v zahrádkách pro libovonné květy. 
Rod 15. brukev ,2 
řepa (Brassica,^ Kohl) má tenké, přioblé, v zo- 
bán znenáhla zakončené šešule s chlop- 
němi lžilnými. Semena stojí v 1 řadě a ko- 
řínek jejich leží v žlábkii sedlovitě prohnutých, násobě položených děloh (obr. 132, j). 
Vyskytuje se u nás hlavně jakožto pěstovaná, řidčeji zplaněle ve 4 druzích : 
182. Večernice smutná. 
5 I 
u 
hořejší listy lodyžní 
neobjíinavé 
tytéž širokým spodem lo- 
dyhu objímaiící 
pěstovaná v rozina- f 
nitých odrůdách ) 
planě rostoucí 
kapusta zelná 1 
briikev prodloužená 4. 
list}’ vesměs lysé; hrozen květní í 
za květu prodloužený-, tak že květy j 
rozvité nepřesahují na vrcholku 
poupat 
listy spodní řídce srstnaté; hrozen 
květní za květu stažený, tak že květy 
rozvitě přesahují na vrcholku 
poupata 
řepka 
řepa 3. 
1. Kapusta^ zelná (Brassica^ oleracea^ L., Gemtisekohl — obr. 183) jest 
jednoletá nebo dvouletá bylina všecka lysá a sivě ojíněná, s větevnatou, až 1 m 
vysokou lodyhou. Ojínění pochází od jemného povlaku voskového a má za úkol 
h z lat. caput — hlava, cápu ti um (vlašsk. capuzzo) — kápě, vzhledem ke tvaru 
zavřené hlávky. Miklosich však odvozuje od stněni. kompost a to od lat. co mp ošita 
= složená. — Polsk. brukiew; rus. 6 p 10 kb a, něm. brucke, wruke. — ^) Tímto 
jménem zove již Plinius naše zelí; Hesychius je nazývá ^oáonr]. Odvození jména toho jest 
několikeré, ale vesměs nejisté; nejčastěji se odvozuje od lat. praesecare = ořezávati, nebo 
od řec. ^oáčeiv = vařiti, nebo ^oáooeiv = váleti. — Z lat. olus, eris = zelenina; olera- 
c e u s = zelný. 
