140 
Rod 35- 01a.r:i.loeí^ a ře-clkev- (Raplianiis-*) mají šešulovité 
plody napříč přehrádkované v několik pouzder; uzravše rozpadávají se tyto 
plody (struky) v jednosemenné články nebo zůstávají i potom v celosti. 
1. Oh nice^ (Raphanus^ raplianistrunf^ L., RaphanistrunR arvense^ Walir., Acker- 
rettich— obr. 232) jest jednoletá, větvitá, odstále řídce štětinatá polní plevel, mající 
spodní listy lyrovitě peřenodílné, hořejší nedělené, podlouhlé a zubaté. Květy, roz- 
víjející se v měsících letních, mají lístky kališní přitisklé (srovn. s hořčicí str. 119) 
a plátky korunní bledožluté (zřídka bílé) tmavšími žilkami síťkované. Šešulovité, 
růžencovitě zaškrcované plody (/) spočívají na lůžku krátkým plodonošem a za- 
končují se dlouhou, rovnou 
čnělkou (zobanem) ; příčné 
přehrádky rozdělují je v ně- 
kolik jednosemenných pou- 
zder. Při uzrání neotvírají 
se prostranními chlopněmi, 
jak u valné většiny kříža- 
tých jest obyčejem, ale roz- 
padávají se v zaškrcených 
místech v jednosemenné, 
podél rýhované články; ta- 
kovým plodům se říká 
struky. Semena mají ko- 
řínek uložený ve žlábku 
na hřbetě jedné dělohy; 
náleží tudíž ohnice i řed- 
kev do skupiny žlábko- 
kořenných (Orthoploceae®). 
Ohnice roste hojně 
jako plevel na polích, zvláště 
v jižních Čechách, kde ji 
zovou „trýzelem''. A po- 
něvadž semena její zacho- 
vávají značnou dobu klíči- 
vost, jest ji nesnadno vy- 
hubiti. Ze semen možno 
tlačiti olej. 
2. Ředkev- (R. sati- 
233. Redkev: / několik plodů. vus^ L., Gartenrettich - obr. 
233) má podobné listý jako 
ohnice, květy však lilákové nebo bílé, fialově žilkované a válcovité, naduřelé, zobanité, 
nečlánkované, na lůžku skoro přisedlé šešule (/) naplněné uvnitř bílou dření, ve 
b V3’skytuje se pod tímto a podobnými jmény (ohniví ce, ohnivá) již ve sta- 
tych spisech; polský* slově ognik, chorv. ognjica. 
'^) V3’skytuje se i v jiných slov. řečech, na př. pol. r z e d k i e \v, rus. pŤ>;u>Ka, 
chon\ rodák v a, i v něm. R e 1 1 i c h, což vše ukazuje na společný původ od latinského 
radix = kořen. 
Řekové zvali tak ředkev; oÚ.tvq = řepa, příbuzno s oaffU = jehla, vzhledem 
k tenkému, dlouhému zakončení kořene. 
•*) Slož. z řec. oáq^avog = ředkev -R astrům = hvězda, podoba, tedy bylina po- 
dobná ředkvi. 
”) Lat. arveusis = rolní. 
“) Viz hlavní zuak3' rostlin křížat3'^ch, str. 82. 
') Lat. s a t i v u s = setý, sázený. 
