145 
Rod l^oclli € 3 * rolní (Erucastrum^ PolHchii^ Schimper, E. 
inodoruin^ Rchb., Hiindsrauke — obr. 241 A) jest i — 2letá, obyčejně větevnatá, as 
V2 vysoká bylina s peřenodílnými a peřenoklanými listy, kteréž jsou tak jako lo- 
dyha přitiskle chlupaté. Žluté květy, rozvíjející se od června do září, mají ka- 
lišní lístky přímo (nikoli rovnovážně) odstálé a delší tyčinky přitisklé ke čnělce. 
Dlouhé šešule stojí na rovnovážně odstálých stopkách a jsou súženy na konci ve 
čnělku s rozšířenou bliznou ; mají lžilné chlopně a v každém pouzdře i řadu 
semen. Poloha kořínku k dělohám v semenech jest táž jako u kapusty. Zajímavé 
jest, že spodní květy hroznu vyrůstají z paždí peřenodílných 
listenů, čehož u žádné jiné rostliny křížaté nenalézáme. 
Byl pozorován na Voškovrchu a Blátě u Poděbrad, u Toušně, Čelákovic a 
Lysé v Čechách a na lukách u Svodnic a Václavovic blíže Bedihoště na INIoravě. 
2. R. tu poh ranný (E. obtusangulum^ Rchb. — obr. 241 podobá se celkem 
druhu předcházejícímu, od něhož poznává se dle těchto znaků: jest bylinou vytrvalou, 
má všecky květy v hroznu bez listenů, kališní lístky rovnovážně 
odstálé a delší tyčinky od čnělky odehnuté. 
Vyskytuje se na podobných stanovištích jako předch. v okolí Klobouk (u Ho- 
štěhrádek) a Hustopeče (při cestě do Strachotína a při silnici do Martinic) na Mo- 
ravě. Kvete jako předcházející v měsících letních. 
Rod 42. obecná (Eruca' sativa^ Lmn., Brassica'*^ eruca' L., 
Runke — obr. 242) podobá se krátkými, zobanitými, k ose j^řiloženými a krátce 
stopkatými šešulemi nejvíce hořčici rolní; chlopně šešulí však jsou slabě jednužilné 
a semena ve 2 řadách. Poloha kořínku k dělohám v semenech jest táž jako 
u kapusty. Jest to jednoletá bylina as 3 dm vysoká, s listy většinou lyrovitě peře- 
nosečnými a peřenodílnými, na iikrojcích nestejně zubatými; hořejší listy bývají ne- 
dělené, oddáleně zubaté. Květy, rozvíjející se v červnu a červ^enci, mají plátky kor. 
žlutavě bílé, fialově žilkované. 
Roste planě v jižní Evropě^ jmeno- 
vitě ve švýcarském kantonu Wallisu. V Itálii 
a jižní Francii ji pěstují pro olejnatá se- 
mena (na »hořčici«) a pro jedlé listy. U nás 
pozorována v novější době zplanělá ve voj- 
těšce u Jizern. Vtelna v Mladoboleslavsku. 
V zahrádkách a ve květináčích pě- 
stují se pro vonné, pěkné (nejčastěji 
Srovn. pózu. -) na str. 140. 
■) Složeno z lat. eruca = roketa (viz 
rod 42) -b astrům = hvězda, podobnost, 
tedy bylina podobná roketě. 
•^) Jan Ad. Pollich byl lékařem a bo- 
tanikem; T 1780 v Kaiserslauterun. 
Lat. inodorus -- nevonný. 
Složeno z lat. obtusus = tupý -b 
angulus = úhel, hrana. 
Slovo roketa = rokyta \ysk3'tuje 
se i v jinjxh slov. řečech, znamenajíc nízkou 
vrbu ; s ním souvisí asi též české rákosí. 
Rus. paKiiTHiiKT. znamená čiHniník. 
4 Eruca jmenuje se u Plinia rostlina 
palčivě chutnající. 
Lat. sativus = setý. 
Viz pozn. -5 na str. 112. 242 . Roketa obecná. 
JO 
