146 
plné) květy nebo pro potřebu kuchyňskou kromě uvedených již večernic (str. iio), 
měsíčnice (str. 126) i j. z křížatých rostlin velmi často ještě tyto: 
Rod 43 , neboli levkoje- zimní (Matthiola^ incana^ R. Br., 
Winterleukoje — obr. 243) — jest obyčejně polokeř mající 3 — 5 d^n vysokou, dole 
dřevnatou lodyhu porostlou kopinatými, šedoplstnatými, po kraji často vlnovitě zpro- 
hýbanými listy. Libovonné květy, barvy nejčastěji fi- 
alové, dospívají v dlouhé, válcovité, na konci tupé 
šešule, které mají na vrcholku krátkou čnělku roze- 
klánu ve 2 lupínkaté lalůčky spolu souběžné a obsa- 
hují v každém pouzdře řadu semen. 
Pochází z pobřeží Středozemního moře. 
2. Fiala^ (levkoje-) letní (M, annua R. Br., 
Sommerleukoje) — po- 
dobá se velice před- 
cházející. Jest sivo- 
zelená, jednoletá, vě- 
tě vnatá, as 3 dm 
vysoká bylina s úzce 
kopinatými, šedě pý- 
řitými listy a nej ča- 
stěji fialovými (ale i 
jinak zbarvenými), li- 
bovonnými květy. O 
šešulích platí totéž, 
co pověděno bylo 
u fialy zimní, jsou však 
na konci špičaté. Po- 
chází z jižní Evropy. 
Rod 44> 
žlutá neboli 
cheir^ obecný, ji- 
nak lak® (Cheiran- 
thus^ cheiri^ L., Gold- 
lack — obr. 244) 
podobá se oběma 
243 . d}'a/a {levkoje) zimní. předcházejícím, ma 244 . Fiala žlntá {Cheiran- 
VŠak libovonné květy /zralá šešule. 
vždy žluté, někdy až do hnědá přecházející a laloky bliz- 
nové na způsob růžků ohrnuté zpět. Jednoletá až trojletá, později polokřovitá lo- 
*) Viz poznámku u violky vonné (Viola odorata) na str. 151. 
'6 Z řec. žfr^otbí', slož. z levy.óg = bílý lov — viola, jak zvali staří Rekové tyto 
f i a 1 3% ale též cheir i bleduli. 
■fi Petr Ondřej M attliioli, rodem Vlach, žil v 16. století, obíraje se lékařstvím 
a botanikou. Roku 1552 povolal jej z Gorice P'erdinand I. do Prahy za životního lékaře 
arciknížeti F'erdinando\ 4 . Po 13 létech však b}d ke své žádosti ze služb}- propuštěn a 
odebral se do Trientu, kde r. 1577 zemřel, dosáhnuv věku 77 let. Náleží mezi nejlepší 
^^^^kládače Dioscorida. Mimo jiné spisy v^-dal r. 1557 známý Herbář, jenž i v českém 
jaz\'ku byl \7S"dán a to dvakráte: popn-e od Tadeáše Hájka z Hájku r. 1562, po 
druhé v r. 1596 dle německého vydání od Adama Huberta z Riesenbachua 
Daniele Adama z e 1 e s 1 a v í n a. 
Lat. incanus = bělošedř’. 
Složeno z arabského cheir i nebo kairi = fiala žlutá 4 -- řec. avOog = květina. 
Dle něm. Lack, Goldlack. 
