Ěád XIII. Třezalkovité (Hypericineae) 
jsou vytrvalé byliny se vstřícnými, celokrajnými, většinou vejčitými, často prosví- 
tavě tečkovanými listy a pravidelnými kvčty v latovitých kvčtenstvích. Květy mají 
51istý, vytrvalý kalich, bplátečnou, žlutou korunu, četné spodní, trojbratré 
tyčinky a svrchní, Sčlenný (ze 3 plodolistů složený) semeník o 3 čnčlkách. Plod 
jest trojpouzdrá, mnohosemenná tobolka pukající přehrádkosečnč třemi chlopněmi; 
semena jsou upevněna ve vnitřních úhlech pouzder (obr. 292). 
V naší květeně jest ten řád zastoupen pouze jediným rodem, třezalkou 
(Hypericum) o 8 druzích, jež urěiti lze dle tohoto přehledu: 
lodyhy 
přímé; ty- 
činek 40 
až 60 
kališ, líst- 
ky nemají 
po kraji 
černých, 
stopka- 
tých žlá- 
zek 
kal. lístky 
mají po 
kraji čer- 
né, stop- 
katé žláz- 
ky 
lod. trsnatě rozložené, 
jen 5 — 15 cm dlouhé, 
tyčinek 15 — 20 
lodyha oblá, dvoj- / 
hraně smáčknutá 
tečkovaná 1. 
lodyha čtyř- 
hranná 
lodyha na hranách 
bezkřídlá; lístk}- 
kališuí tupé 
čtyřhraimá 2. 
lod. na hranách [ 
úzce křídlatá; lístky ' čtyřkřídlá 3. 
kal. špičaté [ 
kališuí 
lístky špi- 
čaté 
lodyha nahoře 2hranně 
smáčknutá, ostatně 
oblá; listy po kraji oby- 
čejně ohrnuté 
ozdobná 7. 
kal. lístky j 
tupé 1 
lod3’ha 
celá oblá; 
listy plo- 
ché 
pěkná 8. 
lod3^ha srstnatá; 
list3’ kratičce řa- 
píkaté 
lod. Ksá, nej ča- 
stěji jednoduchá 
list3^ přisedlé 
srstnatá 4. 
clilumuí 5. 
rozprostřená 6. 
1. tečkovaná neboli bylina sv. Jana (Hypericum- 
9 Od stslov. trězati = rozdrásat!, rozpíchati, vzhledem k listům. — V Matthio- 
lově Herbáři toto slovo se ne\’ysk3úuje; tam nazývá se třezalka »červeuý zvoneček« nebo 
»kvítí Panny Marie «. Polsky slově dziurawiec, chorv. prostrieljenik, ruský 3Bkpo6ofi. 
Toto jméno V3^skytuje se již u Dioscorida a Plinia, ale znamená tam ovšem ně- 
