179 
perforatum^ L., Hartheu, Johanniskraut — obr. 291) vyhání z vytrvalého oddenkii 
ztuha přímou, lysou, oblou, po obou stranách smáčknutou lodyhu, která 
jest porostlá vstřícnými, podlouhle vejčitými, celokrajnými, okrouhlým spodem při- 
sedlými, pros ví tavě tečkovanými, jako jehlou propíchanými listy 
a nahoře se latovitě rozvětvuje. Z paždí listů vyrůstají obyčejně listnaté větvičky. 
Jasné tečky na listech mají původ v četných olejných žlázkách, jež v li- 
stech jsouce roztroušeny prosvítají. Těkavý olej v žlázkách obsažený dodává listům 
hořké chuti a tím třezalku mnohým býložravým zvířatům znechuťuje. 
Květy (F) jsou sestaveny 
v bohaté kytkovité latě složené 
z vidlanů a šroubelů. Jsouce 
pravidelné mají 5 kopinatých, 
špičatých, vytrvalých lístků kališ- 
ních {k}^ které jsou 2krát delší 
' semeníku, 5 zlatožlutých, nej ča- 
stěji nesouměrných, po jednom 
„okraji .pilovitých plátků (c)^ které 
se v poupatech .spirálně kryjí a 
bývají po krajích posety černými, 
žláznatými tečkami. Tyčinek bývá 
. 40—60; mají na zadní straně praš- 
níků černou, pryskyřičnou žlázku 
a jsou dole nitkami srostlé ve 
3 svazky. Poněvadž považujeme 
s morfologického stanoviska ty- 
činky za přeměněné listy, dlužno 
každý svazek tyčinek považo- 
vati za list složitý, jehož lístky 
(úkrojky) vyvinuly se \ tyčinky. 
Černé tečky na plátcích ko- 
- runních jakož i černé žlázky na 
hřbetní straně prašníků obsahují 
červené barvivo, proto rozemne- 
• me-li květ (zvláště dokud jest 
mlád), zbarvíme si červeně prsty. 
Svrchní pestík {FJ sklá- 
daje se ze 3 plodolistů má 3 
rozpřažené čnělky a dospívá 
v 3pouzdrou tobolku (f) s čet- 
nými semeny, jež upevněna jsou 
ve vnitřních úhlech pouzder 
^obr. 292). Dozravši tobolka otvírá se přehrádkosečně třemi chlopněmi. 
291. Tfezalka tečkovaná: 
F květ, c koruna, k kalich ; vnitřek kvétu, / plod. 
Zúrodňování blizen děje se nejčastěji pylem cizím, který přenáší rozmanitý 
bmyz, ale také pylem vlastním. Jsouť tyčinky nestejně dlouhé a dospívají (dle Ker- 
nera, Pflanzenleben II. str. 338) v různých dobách: vnější, kor. plátkům nejbližší 
jsou nejkratší a rozvíjejí se nejdříve; po nich dospívají tyč. prostřední a naposledy 
tyč. nejvnitřnější, které jsou nejdelší, tak že zralé prašníky jejich mohou se ciotýkati 
blizen, zvláště když odkvětající plátky kor. se poněkud zavírají a prašníky stlačují 
jakou jinou rostlinu. Někteří odvozují je z řec. v:x6 = pod íosíhi] = vřes, tedy tolik 
lako bylina mezi vřesem rostoucí; jiní od řec. ÍKtko nad eiy.ojv = představa, t. j. rost- 
lina s léčivou mocí nad pomýšlení znamenitou. 
Lat. perforatus = provrtaný’-, vzhledem k prosvítavě tečkovaným listům. 
T2* 
