R;ul XIV. Lípovité (Tiliaceae) 
jsou Stromy s šikmo srdčitými listy a pravidelnými květy, jež mají 51istý, opa- 
davý kalich, 5plátečnou korunu, četné spodní, obyčejně 5bratré tyčinky a svrchní, 
původně bčlenný (z bplodolistů složený) semeník, z něhož se vyvinuje zakrněním 
pouzder a jich vajíček 1 — 2semenná, nepukavá nažka (oříšek). Květy jsou sesta- 
veny do vidlanů, jež společnou stopkou přirůstají ke kožovitému listenu. 
Patří sem pouze rod lípa (Tilia), 
domácích jednak cizích. 
jíž u nás roste několik druhů jednak 
( vidlaiiy 2 — lokvěté; 
list}’ 4—8 cvf dlouhé 
listy nejsou na 
rubu bělo- 
plstnaté 
I 
} 
listy na obou stranách 
lysé. v úžlabí žeber 
rezavě vousaté ; vid- 
lany 5— lokvěté 
malolistá 1. 
(prostřední 3.) 
listy na rubu krátce í 
pvHte v úžlabí žeber o 
b e 1 a V e vousaté ; | 
vidlany 2 — 3květé i 
vidlany 10 — 2okvěté; 
listy až 15 cu/ dlouhé 
anieriekA 
hstv na rubu bélo- I .y,, r . 
1 ^ ' stříbrná 4, 
plstnaté | 
1. malolistá neboli jílmolistá (Tilia- parvifolia Ehrh., T. ulmi- 
folia^ Scop., Winterlinde — obr. 301 a 302) jest strom s košatou, hustou korunou, 
jejíž mladé větve jsou dvouřadě porostlé řapíkatými, šikmě srdčitými, pilovitými, 
nanejvýš 4 — 7 cm dlouhými listy, které počínají rašiti v polovici května jsouce 
v mládí řasnatě složeny a chráněny blanitými, bledými palisty, jež ovšem záhy 
opadávají; mají 2 - 4 <:/;/ dlouhé řapíky, jsou po obou stranách lysé, na rubu 
nasivělé a tamtéž v úhlech žilek porostlé chomáčky rezavých chloupků. 
Pod těmito chomáčky jsou dutinky, ve kterých obyčejně přebývají drobouncí 
roztoči (Tydeus foliorum a Gamasus repalidus); proto je nazval Lundstróm a čá- 
ro doma ti e.^ Bližší úkol jejich není však dosud vysvětlen. 
') Jméno všeslovanské, souvisící s řec. lé.Tew = loupati (že.TroV = jemný), vzhledem 
prj' k lýku, jež v teninkých pentlicích lze odlupovati. 
-) Tímto jménem nazývali lípu již starší Římané; prj- místo p ti li a, od řec. .tk/oV 
= křídlo, vzhledem ke kožovitjmi listenům květenství. 
■*) Z lat. ulmus = jilm -}- foliům = list. 
Ú Z řec. a>iaoog — roztoč -f- Óóiia = dům, obydlí. 
