207 
Roste nejraději mezi ploty a na trávnících, v Čechách zvláště v širším okolí 
Pražském, v Polabí, v poříěí Plouěnice, střední Ohře a Bělé, jakož i v Plzeňsku, 
na Moravě v ěásti jižní a střední, ve Slezsku v Těšínsku i Opavsku. Jméno má 
od Pyreneí, kde prý zvláště hojně roste. 
7. K. nízký (G. pusillum^ L. - obr. 333) jest na rozdíl od předcházejících 
bylina jednoletá jako všecky druhy následující. Má poléhavou nebo vystoupavou, 
krátce pýřitou, z ěásti žláznatou, větevnatou lodyhu a okrouhlé listy rozeklané 
zářezy sahajícími asi do poloviny ěepele v 5-7 klínovitých úkrojků, které jsou 
na předním, širším okraji mělce rozeklány ve 3 ušty. Květy, objevující se od jara 
až do podzimku, spoěívají po 2 na koncích bezlistých větévek (stopek), jež délku 
předcházejících listů nepřerůstají, a to na stopkách později dolů sehnutých. Mají 
pýřitý, po kraji dlouze chlupatý kalich a bledě lilákovou korunu v celém rodě 
nejmenší, anyť plátky její, zdéli nebo málo delší kalicha, jsou jen asi 4 mm dlouhé. 
Některé tyčinky (zvláště vnější, zákorunní) bývají jalové (bez prašníků). Oproti 
jiným druhům kakostů jsou u tohoto květy protogynické; většina druhů, zejména 
druhy velkokvěté mají totiž květy protandrické. Nebyly-li blizny zúrodněny pylem 
cizím, což vzhledem k nepatrným korunám stává se dosti často, zúrodňují se pylem 
květu vlastního, anyť zralé prašníky přikládají se těsně k bliznám, jež schopnosti 
býti zúrodněnu dosud nepozbyly. Roste hojně na polích a na rumištích. 
b Lat. pusillus = maličký. 
