210 
Roste na polích, mezích, keřnatých stráních i na skalách. H o 1 ii b i čí in slově nej- 
spíše odtud, že listy jeho připomínají tvarem svým holubí nohy (viz pozn. na str. 209). 
11. K. rozeklaný (G. dissectiim L. — obr. 337) podobá se zvláště dlanitě 
5 — Tdílnými listy velice k. holubicí mu, od něhož hlavně tím se liší, že dvou- 
květé vijany jsou kratší dvou před- 
chozích listů a t e m n ě nachové 
plátky pouze zdéli osinatého kalichu, 
j e h o ž 1 í s t k y mají o h r n u t é k r a je. 
Roste na podobných místech jako před- 
cházející a kvete od května do září. 
12. K, smrdutý neboli čapí 
nůsek (G. RobertianunR L. — obr. 
338) poznává se od ostatních kakostů 
podle listů, které jsou složeny ze 3 - 5 
řapíkatých lístků, jež jsou samy 
opět jednoduše nebo 2kráte zpeřeně 
rozeklány ve větší a menší úkrojky a 
zuby. Lodyha vyrůstá z 1 — 21etého ko- 
řene a je tak jako listy a stopky květní 
žláznatě chlupatá; má naduřelá, oby- 
čejně nachově naběhlá kolénka a vy- 
dává, zejména jsouc rozemnuta, tak jako 
listy protivný zápach, který jednak 
chrání rostliny od útoků některých 
býložravých živočichů, jednak láká 
rozličné mouchy jDřenášející pyl. Stop- 
katé květy spočívají obyčejně po 2 na 
koncích dlouhých větviček. Kalich 
jejich není za květů rozložený 
jako u ostatních kakostů, jsa již s po- 
čátku přímý, sevřený. Růžové, zřídka 
bílé plátky korunní jsou nedělené, asi dvakrát delší kalicha a sužují se na spodu 
v dlouhý nehet. 
Roste všude hoj- 
ně na rumištích, v křo- 
vinách, u zdí a vůbec 
na vlhkých, stinných mí- 
stech. Kvete od června 
až do října. Náleží mezi 
rostliny ombrophobi- 
cké, anyť stopky rozvi- 
tých kvítků ohýbají se na 
noc a před deštěm oblou- 
kovitě dolů, tak že pyl 
ani noční rosou ani de- 
štěm netrpí (obr. 339). 
Ke vzácným dru- 
hům kakostů naší kvě- 
teny dlužno uvésti tyto: 
339. Kvěíy kakosíu sinrdiitého : 
A za slunečná, B před deštěm a v noci. 
p Pojmenován tak 
Linnéem proto, že jej lid 
zval též bylinou sv. Ro- 
berta, připisuje mu záro- 
veň moc léčivou. 
