232 
v hořejší většinou v Sčetných přeslenech sestavené; ostatně jsou listy kopinaté, pilovité 
a mají na řapíkách a dolejších zoubcích drobné žlázky. Květy, sestavené v konečném, 
latovitém květenství, jsou nejěastěji červené. Jest domovem ve Vých. Indii. Sází se 
někdy pro okrasu v zahrádkách; na březích Moravy u Olomouce vyskytuje se zplaněle. 
Do příbuzenstva rostlin balsaminovitveh patří 
řád rostlin řeřišnico vitých (Tropaeoleae), 
z nichž v květnicích zvláště oblíbeny jsou; 
1. Řeřišnice^ kapucínská neboli licho- 
řeřišnice^ větší (Tropaeolum^ majus-^ L., Kapu- 
zinerkresse — obr. 376) - jednoletá bylina s polé- 
havou, lysou lodyhou a střídavými, dlouze řapíkatými, 
š t í t o v i tý m i listy, jejichž okrouhlá čepel jest k řa- 
píku přirostlá středem své spodní strany. Na svrchní 
straně jsou listy poněkud ojíněné od jemné vrstvičky 
vosku, proto k nim voda dešťová a rosa nelne a 
průduchů, jež u této rostliny hlavně na svrchní 
straně listů se vyskytují, neucpává, tak že rostlina 
může stále dobře transpirovati. Řapíky mohou se 
otáčeti okolo jiných rostlin zastupujíce takto úponky. 
Dlouze stopkaté, souměrné květy vyrůstají z paždí 
listů. Mají 51istý kalich, jehož zadní lístek s oběma 
sousedními vybíhá v ostruhu, 5 nestejných, oran- 
žových plátků kor., z nichž 3 spodní jsou uvnitř 
vousaté, 8 tyčinek — anať z vnějšího kruhu chybí 
zadní, z vnitřního přední tyčinka — a trojpouzdrý, 
svrchní semeník, z něhož dozrává plod poltící se 
ve 3 jednosemenné, houbovitě korkovité tvrdky (/). 
O zúrodňování blizen pečují hlavně včely a čme- 
láci, kteří vyssávají z kališní ostruhy medovinu. Aby 
se zamezilo opylení pylem vlastním, dospívají blizny 
mnohem později nežli prašníky. Dozravše zaujímají 
prašníky postupně místo zrovna ]3řed vchodem do 
ostruhy, tak že hmyz musí pyl jejich nabrati si na 
hlavu ; vypýlivše se vracejí se opět postupně na svá pů- 
vodní místa, anyť nitky tyčinek se ohýbají dolů. Když 
všecky prašníky se vypýlily, dospěje blizna a zaujme 
totéž místo, které zaujímaly dříve prašníky. 
Byvši přivezena z Peru do Evropy v r. 1684 ná- 
leží nyní k nejrozšířenějším květinám selských zahrádek. 
Nezralé plody a květní poupata mají ostrou, řeřichovitou 
chuť, tak že je možno nakládati do octa místo kaprlat. 
2. Ř, žlutá (T. aduncum^ Sm.) — má lodyhu i několik m dlouhou, šlítoxite 
listy zřetelně 5 — jlaločné a žluté koruny, jejichž 2 plátky hořejší jsou mnohem \čtší 
ostatních tří plátků dolejších; ostruha jest hákoviiě prohnutá. Pochází též -z Peru 
jako předčil, a pěstuje se také, ač v míře menší, pro ozdobu. 
377. Diagram hvělu ře- 
řiŠnice kapucínské. 
M Viz požil. 11a str. 82. Polsky slově iiasturcya, ruský taktéž nacTypnia. cliorv. 
dragoljub. Kapucínskou .se uazývá vzhledem ke kápovitým ostruhám květním. 
-) Z řec. TQÓ.-raioy, lat. tropaeum = vítězué znamení, trofej, vzhledem k .štítovitým 
listům a přilbicovitým květňm. 
Lat. majus = větší. 
Lat. aduncus — hákoviK', vzhledem k o.struze. 
