Řád XXILT. Silenkovité (Sileneae) 
jsou byliny většinou vytrvalé, s uzlinatými lodyhami a vstřícnými, celokrajnými, 
bezpalistnými listy. Květy jsou obyčejně sestaveny do vidlanň, jež často skládají 
latu a přecházejí v posledních svých větvích ve vijany. Mají pravidelný, srostlo- 
lupenný, 5zubý nebo 5klaný kalich, 5pláteěnou korunu, jejíž plátky jsou nehet- 
naté, 5 nebo častěji 10 tyčinek ve 2 kruzích, z nichž vnější kruh dospívá dříve 
(obdiplostemonie), a svrchní, vícečlenný (z několika plodolistů složený) semeník, 
který často sedí i s tyčinkami a korunou na zvláštním plodonoši, tak že kalich 
jest posunut značně dolů (obr. 395). Plod jest tobolka chovající na středním 
sloupku četná semena a otvírající se na vicholku zuby; jen nadmutice (Cucu- 
balus) má tobolky nepukavé, podobné bobulím. Semena mají -- až na skrovné vý- 
jimky — zakřivený klíček stočený okolo bílkii (obr. 399 á-^), v kteréžto 
vlastnosti shodují se se silenkovitými i následující 4 řády. 
Řád silenkovitých zastoupen jest v naší květeně 12 rody, jež nejlépe roztří- 
dili lze dle počtu čnčlek. Soustavný přehled a zároveň klíč jest na str. následující. 
Rod 1. Kolxoi-ilrolrs: (Lychnis/ Lichtnelke) má 5 čnčlek a korunní 
plátky s pakorunkami ; zralé tobolky otvírají se na vrcholku 5 zuby. Z naší do- 
mácí květeny patří sem pouze jediný druh; ale několik druhů cizozemských se 
pěstuje často v zahrádkách pro okrasu. 
1. Kohoutek luční (Lychnis^ flos cuculi- L., Coronaria'^ flos cticuli- A. Br., 
Kuckucksblume — obr. 389) vyhání z vytrvalého oddenku přímé, až přes ^ m 
vysoké, krátce a drsně pýřité lodyhy, které mají vstřícné, úzce kopinaté, celokrajné 
listy a rozvětvují se nahoře v latu, jejíž postranní osy stojí vstřícně (proti sobě) 
a představují vidlany; poslední větévky (osy) vidlanů přecházejí často ve vijany. 
Květy, rozvíjející se hlavně v květnu a červnu, mají trubkovitý, 5zubý, lysý, 
obyčejně červeně naběhlý, podél žebernatý kalich [k) a 5 jasně nachových (zřídka 
bílých) plátků (c), které dlouhými nehty v úzkém kalichu drží těsně po- 
hromadě. Čepele plátků jsou hluboce rozeklány ve 4 čárkovité ušty a na spodu, 
na rozhraní nehtu a čepele, mají 2 zoubky tvořící tak zv. pakoni n ku (r^), 
kteráž trubku korunní ještě více prodlužuje, tak že medovou šťávu ze dna květu 
mohou vyssávati jen motýlové s dlouhým sosákem^ zejména motýlové denní.^ Ty- 
b Plinius a Theoplirast rozuměli slovem lychnis iiáš zahradní koukol (Agro- 
stemma coronaria); od řeck. /.vyvoq = s\*ítilna, poněvadž květy lze pr<' zdaleka viděti. 
-) Lat. flos cuculi = květ kukaččin, poněvadž prý kvete, když se k nám vra- 
cejí kukačk}-. 
b Viz pozn. na str. 243. 
Zajímavo, že druhy tohoto řádu rozvíjející se za dne a navštěvované motýly 
denními mívají květy červené, kdežto druhy za večera se rozvíjející a od motřdň ve- 
černích navštěvované mívají květy bílé, i v soumraku viditelné. 
