319 
nakládá do vína a octa, anebo se suší na tlié a jest pak domácím lékem. 
Kneipp odporučuje odvar z mladých větví, listů a květů zvláště k posilnění ža- 
ludku, proti závratím, obtížím při dýchání, tlukotu srdce a hysterickým záchvatům. 
Zajímavo, že vůně routy nemohou snésti kočky ani potkani. 
Rod 2. TřorxadaLvai bílá (Dictamnus^ albus L, Diptam — obr. 
517) jest vytrvalá, až 1 m vysoká bylina s dřevnatým, bílým kořenem a přímou, 
obyčejně jednoduchou lodyhou, která jest porostlá lesklými, skořicově hnědými, 
olejnatými žlázkami, tak že drobný, bezkřídlý hmyz po ní ku květům nemůže. 
Lichozpeřené listy skládají se ze 3 — 6 jařem podlouhle vejěitých, jemně pilovitých, 
na rubu pýřitých, prosvitavě tečkovaných lístků. 
Květy, spočívající na stopkách posetých hustě červenými žlázkami, jsou sesta- 
veny v konečných hroznech. Mají 51istý, opadavý kalich (/í), 5 nehetnatých, n e- 
stejných, bledě růžových a nachově proužkovaných (zřídka bílých) kor. plátků, 
10 silných, obloukem dolů sehnutých tyčinek upevněných na podplodním terči 
a svrchní semeník, z něhož se vyvinuje plod složený z 5 tobolkovitých pouzder (/). 
Ta spolu na spodu souvisí a dozravše pukají na vnitřní straně, při čemž se vnitřní 
vrstva jejich pružně odděluje od vrstvy vnější. 
Opylení jest podobné jako u jírovce (str. 307); hmyz opírá se totiž o vyniklé 
tyčinky a otírá si pyl na spodní stranu břicha. 
Roste porůznu v některých krajinách Cech (zvláště ve střední části, v nížinách 
středního a záp. Polabí, v horách Krušných a v dolním poříčí Berounky), jakož 
i v střední a jižní Moravě na keřnatých stráních, křovinách a v hájích. Pěstuje se 
však také jako okrasná květina v zahrádkách. Kvete v máji a červnu. 
Vydává ornamující, skořicovou vůni, která pochází od etherického oleje, jímž 
celá rostlina jest proniknuta a který za parných dnů, zvláště v době květu a brzy 
po odkvetení v takovém množství se vypařuje, že se prý podařilo již hořící svíčkou 
jej zapáliti. Kořene užívalo se druhdy v lékařství. Květy jsou dobrou pastvou včelám. 
Zajímavo, že květy někdy sezelenají a tyčinky jejich přemění se abnormálně 
v listy dvoučepelné.^^ 
P v Matthiolově Herbáři čteme třevdava; polský slově trzemdala. Jungmaiin 
uvádí též: třem dala, třemi ala, třevdala. Snad obsahuje kmen staroslov. trěd^ = 
nemoc, vzhledem k léčivosti kořene. 
-) Dictamnus znamená keř (= dáiivog) rostoucí na vrchu I) i k t é na Krétě, iíniž 
rozuměli však staří druh dobromyslu (Origanum). 
■*) O nich obšírně pojednal dr. Lad. Čelakovský v Pringsheimových Jahrbúcher 
roč. XI. Viz též heslo Tyčinky v Slovu, terminolog, sv. I. 
