329 
řapíkaté listy se srdčitě okrouhlou čepelí, rozeklanou dlanitě asi do polovice 
v 3 — 5 laloků po kraji hrubě a nestejně pilovitých a v mládí na rubu obyčejně 
plstnatých. 
Proti listům stojí vidličnatě rozvětveně úponky, které se odvracejí od slunce 
a jsou rostlině k tomu, aby se jimi zachycovala tyčí a jiných opor. Ač zdají se 
býti tyto úponky orgány postranními, dlužno je 
přece považovat! za i^řeměněné konce jednotlivých 
ělánkův osy hlavní. Úžlabní pupeny vyrůstají totiž 
u révy v tak silné větve jako jest peň sám a tyto 
větve rostouce zcela ve směru osy hlavní (ve směru 
pně) — tak že se zdají býti jejím pokračováním - 
zatlačují hlavní osu (iiponku) na stranu (obr. 531). 
Nemá tudíž peň révy vinné vzrůst monopodialní^ 
— jak dle vnějšku soudíc mohlo by se za to míti 
— nýbrž vzrůst sympodialní ; ^ nepředstavuje osu 
jedinou, nýbrž složenou z tolika os, kolik jest 
iiponek. Že úponky révy vinné jsou přeměněné 
větve, o tom svědčí ta okolnost, že se na nich 
často vyvinují šupinovité lístky, z jejichž paždí 
opět úponkovité větévky vyrůstají.- 
Drobné, neúhledné, ale vonné květy (obr. 
530 F), rozvíjející se v červnu, jsou sestaveny do 
lat, v obecném životě mylně » hrozny" nazývaných, 
jež mají totéž postavení na pni a týž morfologický 
význam jako úponky. Kalich je 5zubý, sotva 
znatelný a koruna skládá se z 5 žlutavě zelených 
plátků, které spolu svými okraji a svými konci (na 
vrcholku květu) souvisí, tvoříce jakousi čepičku. 
Pět zákorunních tyčinek (obr. 532) jest vetknuto 
do vroubkovaného podplodního terče. Když dospějí, 
vyzvednou celou korunu spodem se oddělivší do 
výše a ^ odhodí ji, aby nepřekážela hmyzu, který jkřrpaTdHituC^ 
libou vůní byv přilákán, na květy usedá a pyl úponkou 
z květu do květu přenáší. Nemajíce nad sebou 
přístřeší, prašníky otvírají se pouze za slunečná a 
před deštěm se opět zavírají. Za okolností nepří- 
znivých zúrodňují se blizny též pylem vlastního květu, 
což je zvláště tím podporováno, že zralé prašníky stojí 
nad bliznou, tak že na ni mohou pyl vysypávati. 
Jediný svrchní semeník s přisedlou bliznou sedí 
na miskovitém, podplodním terči a skládaje se ze 
2 dvousemenných pouzder, dospívá v 1 - 4semennou 
bobuli (obr. 530 /) barvy nejčastěji tmavomodré až 
černé, zelené nebo žluté. 
Vedle křů s květy dokonale obojakými vyskytují 
se též kře s květy pestíkovými, v nichž prašníky jsou 
vyvinuty nedokonale, a kře s květy prašníkovými, 
ve kterých jsou zakrnělé pestíky. Náleží tudíž réva k rostlinám trojdomě mnoho- 
manželným. 
M Viz v Slovníku terminolog, ve sv. I. 
-) Obšírnější výklad viz od dra. Lad. Č e 1 a k o v s k é li o : »Nové doklady synipodial- 
nílio složení kmene révovitých rostlin. « Zprávy o zasedání král. české společn. nauk, 
ročn. 1883. 
532. Diagram květu révy 
iňnné. 
531. Část pně révy vinně, 
