394 
v polohách vysokých, kde květy a plody mrznou, stává se po způsobu některých 
jiných rostlin rostlinou vytrvalou. 
6. T. nejmenší (M. minima Desrouss. — obr. 627) má lodyhu obyčejně 
položenou, listy podobné jako předch., ale drobnější a jest všecka chlupatá. 
Drobounké, žluté kvítky, rozvíjející se v květnu a červnu, spočívají na konci 
úžlabních, nepříliš dlouhých stopek pouze po 1 — 5 a vyvinují se v lusky 
závitkovitě stočené a háčkovitými ostny posázené, tak že mají vzhled 
ježatých kuliček. 
Roste na travnatých pahorcích a výslunných stráních, v Cechách zejména 
v širším okolí pražském, v středním a západním Polabí, v Krkonoších, horách 
Jizerských, v poříčí Ploučnice, Bělé, střední Ohře a dolní Berounky, jakož i po- 
různu ve střední a jižní Moravě. 
Rod Q, Kloímoniioe'^ (Melilotus,’^ Steinklee) shoduje se s tolicí, má 
však 1 - 2semenný lusk rovný, buď nepukavý nebo nedokonale pukavý. 
U nás rostou 4 druhy: 
květv žluté 
palisty troj čet- 
ných listů úzké, 
celokrajiié 
pavéza a křídla / 
koruny jsou ' lékařská 1. 
delší než člunek ' 
všecky plátk}- 
korunní jsou asi 
stejně dlouhé 
vysoká 3. 
palish' dole širší 
a zubaté 
) 
1 
zubatá 4. 
květy bílé ( bílá 2. 
628. Komonice lékařská; 
F květ, vnitřek kvetu; f lusk. 
1. Komonice^ lékařská (Meli- 
loťLis'2 officinalis Desr. — obr. 628) má 
vřetenovitý, 21etý kořen, z něhož vyhání 
až 1 7n vysoké lodyhy, rozvětvené hned 
zdola ve vystoupavé, štíhlé větve. Troj- 
četné listy mají úzké, celokrajné palisty 
a skládají se z vejčitých, ostře pilovitých 
lístků, z nichž konečný má mnohem delší 
řapíček nežli oba postranní. 
Vonné, žluté květy (/’), rozvíjející se 
hlavně až v měsících letních, jsou sesta- 
veny do tenkých, řídkých, klasovitých 
hroznů úžlabních ; mají pavézu a křídla 
asi stejně dlouhá, ale křídla delší člunku 
a tyčinky dvojbratré. Vejčité, smáčknuté, 
lysé, při uzrání svraskalé lusky (/) 
obsahují po 2 semenech a dozravše opa- 
dávají na zemi, nepukajíce. 
9 Malorus. KOJiaHima, pol. k o m o- 
u i c a ziiainená byliny, které žerou rádi 
koně (= malorus. k oni o u), zvláště jetel, 
štírovník. 
-) Z řec. /té/.ť = med uoióc = jetel, 
štírovník atd. (viz rod 11.) 
