406 
nicích) a to poprvé r. 1885 prof.^ A. Křížkem a drem. L,. Čelakovským. 
Také prý v lese u Ratibořic blíže Č. Skalice druhdy se vyskytovala, ale v novější 
době tam nebyla více nalezena. Kvete v máji. 
Rod 18. Ja.rxovooi neboli (Sarothamnus- vulgaris 
Wimm., S. scoparius Koch., Spartium scopariiini L., Besenstrauch — obr. 644) 
jest polokeř se zelenými, lysými, hranatými, řídce a 
drobně listnatými, prutovitými větvemi. Listy jsou 
většinou Sčetné, složené z drobných, vejčitých lístků 
porostlých, zejména v mládí, přitisklými chloupky. Na 
mladých výhoncích a na koncích větví bývají však 
také listy jednoduché. 
Poněvadž jsou lístky malé a celkem řídké, 
mají i větve zeleň listovou a průduchy, aby mohly 
assimilovati, což jest v rostlinstvu celkem vzácné. 
644. Janovec; 
F vnitřek kvetu, f lusk podél proříznutý. 
Květy vyrůstají v květnu a červnu většinou po 
jednom z úžlabí listů po stranách loňských větévek. 
Mají zvonkovitý, 2pyský kalich, velikou, žlutou ko- 
runu s okrouhlou, nazpět ohnutou pavézou a řasnatě 
svraskalými křídly, jednobratré, nestejně dlouhé 
tyčinky {F) a semeník s dlouhou, hlemýžďovitě 
svinutou čnělkou. 
Opylení obstarávají včely a čmeláci asi tímže 
způsobem, jak uvedeno bylo v povšechných znacích 
tohoto řádu (na str. 344). Nicméně dlužno uvésti, že 
na břicho hmyzu otírá se pyl pouze z kratších tyčinek, 
kdežto pyl z delších tyčinek vysypává se hmyzu vět- 
šinou na hřbet. Když totiž hmyz tíhou svého těla 
křídla a s nimi kloubovitě spojený člunek sehne dolů, 
vymrští se spirálně svinutá a jako pružné péro napjatá 
čnělka rychle z člunku a udeří bliznou svojí hmyzu 
na hřbet. Při tom bere s sebou, jsouc plochá, velikou 
dávku pylu z delších tyčinek, které se též právě po- 
čínají pružně rozvinovati, a setřásá jej rovněž hmyzu 
na záda. Navštíví-li hmyz jiný květ, otře tento pyl 
o bliznu, která na hřbet jej udeřila a tím ji zúrodní. 
Každý květ může vysypati pyl hmyzu na hřbet jen 
jednou, neboť po návštěvě hmyzu zůstává čnělka 
rozvinuta a křídla sehnuta dolů. Takovéto ^explodo- 
vavší"' květy čmeláci a včely také více prý ne- 
navštěvují. Nebyl-li květ janovce navštíven vhodným 
hmyzem, ^neexploduje", aniž vyvijí dle pozorování 
Darwinových nějakých semen. Náležíť janovec 
mezi takové rostliny, které pylem vlastního květu 
nemohou býti zúrodněny (viz v Slovn. terminolog, 
au tatry g i e). 
Ačkoli dostává se ve květech janovce hmyzu místo sladkého nektaru jen 
ran do hřbetu pružně se vymršťující čnělkou, která mimo to často jako nějaké 
P Ač připomíná sv. Jana, přece dlužno hledali kmen tohoto slova v lat. genista, 
ve stř.latinské formě janesta. Srovn. též rus. Ux ii a h o b e iťf>. '-KopnoBeitB, pol. žamowie, 
chorv. žrnovec; st.-fr. janaie = země porostlá jauovceni. 
'-) Slož. z řec. aáoor = koště -j- dáiirog = keř. 
