435 
vysoké lodyhy, které koncem -léta hynou, jednak bezkvěté výhonky, které se za- 
chovávají přes zimu. Lodyhy i výhonky jsou porostlé dužnatými, krátce vejčitými, 
přisedlými listy, které na výhoncích poněkud střechovitě se kryjí, na květonosných 
lodyhách (m) jsou však obyčejně řidší. 
Listy tohoto i jiných druhů rozchodníků obsahují hojnost vody, která i při 
dlouhotrvajícím suchu se v nich udržuje, poněvadž povrch listů vzhledem k jejich 
tvaru jest poměrně malý a na průduchy chudý; na 1 m7n- bývá pouze 10 — 20 prů- 
duchů, kdežto u jiných rostlin jich bývá několik set. 
Žluté květy, rozvíjející se v červnu a červenci, spočívají na konci lodyh po 
1 —3, nebo jsou ve vrcholících složených ze 2—3 chudokvětých, jednostranných vijanů. 
A Ují 5 vytrvalých, vejčitých, na spodu povytáhlých lístků kališních (/ř), pět dvakrát 
tak dlouhých plátků korunních (í) a 10 oplodních tyčinek s introrsními prašníky, 
které vyrůstají však z plochého a tak ne- 
patrného podplodního terče, že se zdají 
býti podplodními. Poněvadž tyčinky zá- 
kališní jsou posunuty dále do středu nežli 
tyč. zákorunní (obr. 684), dlužno považo- 
vat! tyčinky za obdiplostemonické. 
Semeníků jest 5 a to zákorunních 
(hřbetem obrácených proti plátkům ko- 
runním). Každý jest tvořen jedním plodo- 
listem a spočívá na podplodní šupině. 
Pod semeníky vylučuje se ze zvlášt- 
ní. žlázek medová štáva, kterou ssaje 
rozmanitý hmyz obstarávající opylení. Aby 
opylení cizím pylem bylo lépe zajištěno, 
dospívají nejdříve prašníky a to napřed 
prašníky vnějších tyčinek a po nich teprve 
p. vnitřních tyčinek. Tyčinky s dozralými 
prašníky vzpřímují se šikmo vzhůru a 
po vypylení se opět vracejí na původní 
svá místa. Když prašníky buď vesměs 
nebo většinou se vypýlily, dospějí teprve 
blizny a mohou býti zúrodněny ať již 
pylem cizím — což jest nejčastější - anebo 
(jaksi dodatečně) pylem vlastním. 
Plody jsou mnohosemenné, uvnitř hrbolaté měchýřky, otvírající se na 
vnitřním švu, kde upevněna jsou též hladká semena a to obyčejně ve 2 řadách. 
Semena však z nich vypadávají hlavně až za deště, neboť jen tehdy stěny semeníků 
nabotnavše od sebe tak se rozevrou, že mohou semena vypadávati, jsouce kapkami 
dešťovými vyplachována. Kdyby se vysypávala semena z měchýřků za sucha, když 
by vítr rostlinou klátil, zalétla by snad na místa suchá, nepříhodná, kde by nemohla 
vyklíčit! ; takto však zanese je voda dešťová do skulin skal a zdí a na místa vlhká, 
kde mohou dobře vzkličiti. Po vypadání semen podobají se plody 5paprsečným 
hvězdičkám. 
Roste hojně na skalách, zdech, mezích a u cest. Celá rostlina má ostrou, 
peprnou chuť (odtud něm. jméno Mauerpfeffer) a potřeme-li jí kůži, zčervená, ba 
i puchýře na ní naskočí. Tato vlastnost jest rostlině ochranou proti útokům některých 
býložravých živočichů. Zajímavo, že ulomené větve, jsou-li chráněny od vyschnutí, 
vypouštějí z pokožky kořínky, jimiž vnikají do země a zakládají nové trsy. 
28* 
