445 
1. Kaktus^ listovětevný (Phvilocactus- phvllanthoides^ Lk., Cactus alatus-*^ 
Wild — obr. 703) má lodyhy a větve lupen ovité rozšířené, leskle zelené, 
po kraji oddálené vroubkované, bez trn né. Nádherné, červené, často bíle žíhané 
květy vyrůstají v hojném počtu po krajích lodyh a jich větví. Jest domovem 
v Mexiku a u nás velice oblíbenou a rozšířenou květinou okenní. 
2. Kaktusy sloupkovíté (Cereus^ Kerzenkaktus — obr. 704 B) mají lodyhy 
oblé, podél žebernaté, posázené na žebrách svazečky drobných ostnů. Úhledné květy 
vyrůstají na vrcholcích a po stranách lodyh i větví. Nejčastěji se z nich u nás 
sází k. bičíkovitý (Cereus flabelliformis L.), s větvemi jako malík tlustými, hado- 
vitě protáhlými, plazivými nebo převislými a květy červenými; a pak kaktus 
704 . A. Ježiuika (Echínocactns) . — B. Kaktus slo?cpkovitv (Cereus). 
v e 1 e k v ě t ý neboli krá 1 o v n a noci (Cer. grandiílorus L.), s květy nádhernými, až 
2 djH širokými, vně zlatožlutými, uvnitř bílými, jež rozvíjejí se pouze v noci a při 
tom vydychují příjemnou, vanilkovou vůni. 
3. Cecuně^ neboli kaktusy bradavičnaté (Mammillaria^ — obr. 705) 
') Řekové rozuměli slovem xáxiog nějakou rostlinu dužnatou. 
0 Slož. z řec. rfvkkov — list -j- ‘'iáxrog — kaktus, vzhledem k lupenitým lodyhám 
které by mohly mylně býti považován}- za listy. 
'h Slož. z řec. cfv/lov — list -|- avOog = květina -ei()ýjg — - podobný. 
■‘) Lat. alatuš — křídlatý. 
•’’) Lat. cereus — vosk, svíčka, vzhledem k tomu, že sušených větví, napuštěných 
v oleji, užívají domorodci v Americe ke svícení. 
Od lat. mammilla, (zdrobnělé od mamina prs) = prsní bradavka, ses ( — srovu. 
STxsati, ssáti), vulgárně cec, cecík. 
