466 
se popíná na jiném křoví jako nějaký ostružinník. Ostny jsou stejnotvárné, vesměs 
tuhé a mírně zahnuté. Lístky 2 — 3jařmých listů jsou poměrně drobné, jednoduše pilovité. 
Květy, .‘spočívající jednotlivě nebo po 2 až 3 na dlouhých, tenkých stopkách, mají 
ušty kališní nedělené nebo nepatrně peřenosečné, kratší kor. plátků, po odkve- 
tení dolů sehnuté a později opadavé, a plátky kor. bílé, asi tak veliké jako 
u r. šípkové. Nejjistěji však se tato růže poznává dle čnělek; máť 
oproti všem ostatním růžím čnělky spolu srostlé v úzký sloupek zdéli 
tyčinek, jenž po opadnutí koruny — což stává se po 2 denním kvetení a po vy- 
pylení prašníků — bije silně do očí. 
Roste na lesních pasekách a po kraji lesů v jižní Moravě, zejména v okolí 
Uh. Hradiště, INIikulova a Brna (v lese u Cinzendorfu, ve vinohradech a při krajích 
lesních u Cacovic). V Cechách nebyla dosud pozorována. Kvete v červnu. 
Zahradníci vypěstili z této riiže ně- 
kolik plnokvětých odrůd růží pnoucích, 
jež hodí se zvláště dobře na pokrytí stěn, 
besídek a loubí. Některé z nich kvetou v bo- 
hatých chomáčích (R. arvensis multiflora). 
Plnokvěté růže pěstované v za- 
hradách a květináčích pocházejí kromě 
některých zušlechtěných druhů domácích 
(na př. r. nízké, bílé, žluté, bedrní- 
kolisté, skořicové, plazivé) vesměs 
od druhů cizozemských a to hlavně 
od r. s t o 1 i s t é, indické a m ě - 
siční. Křižujíce tyto a ještě jiné růže 
nadělali zahradníci spoustu odrůd, jež 
pojmenovali podle králů, vévodů, maršálků, 
básníků, vévodkyň, baronek, hereček atd. 
Tyto zahradnické odrůdy, jichž zná se 
nyní již přes 6000, rozeznávají se od 
sebe kromě jiného hlavně barvou ko- 
runy; vyskytujíť se tu nesčetné odstíny 
od nejčistší běli až do temného nachu, 
od nejjemnější žluti až do žluti zcela 
syté, směsi nejrůznějších odstínů barev růžových, nachových, pomorančových, 
žlutých atd. A počet ten stále stoupá, neboť každého roku přibývá průměrně 
asi 80 nových odrůd, jež ovšem nebývají vždycky pěknější odrůd dosavadních. 
Nejvíce nových druhů křížením vzniklých zasílají do obchodu zahradníci fran- 
couzští a angličtí, odkudž také původ podivných, našemu uchu vesměs cizích 
pojmenování.^ 
Rozmnožování plnokvětých růží děje se hlavně odnoži, kořenovými výběžky 
a řízky, čímž vznikají růže pravokořenné, anebo roubováním a očkováním 
na šípku, čímž vznikají růže šlechtěné . 2 
Jak již uvedeno, pocházejí pěstované druhy růží většinou od druhů cizo- 
zemských, z nichž zvláštní zmínky zasluhují tyto: 
6 Viz na př. spisek M. Fischera: Růže, popis 100 osvědčených druhů. 
Praha, Otto 1892. 
Viz o tom ve sv. I. v Slovníku terminolog, pod heslem: Rozmnožování rostlin. 
721. Růže plazivá neboli polní. 
