467 
1. Růže stolístá neboli centifolie (R. centifolia L. — obr. 722) 
má silně smáčknuté, mírně ohnuté nebo skoro rovné ostny, obyčejně žláznatě 
štětinaté stopky květní, po obou stranách více méně pýřité listy složeně z lístků 
2kráte pilovitých, vnější ušty kališní zpeřené a korunu vždy hustě plnou, 
červené (růžovét barvy a přelahodné vůně, která ani neomamuje ani se neoškliví, 
třebas bychom se jí sebe více nadýchali. Ostatně shoduje se v mnohých vlast- 
nostech s r. nízkou (str. 462), ^ proto ji mají někteří botanikové za pouhou 
její odrůdu.^ 
Považuje se od nejstarších dob za královnu květin- a byla do nedávná jedinou 
cizozemskou nV.í, která vedle některých zušlechtěných, plnokvětých druhů do- 
722. Rtize stolistá. 
mácích, zejména růže nízké neboli francouzské (R. gallica) a r. b í 1 é 
(R. alba) zdobila naše zahrady a květnice. Za vlast její pokládá se Persie 
a Kavkaz, kde dosud v lesích roste planě. Odtud dostala se nejprve do Itálie 
a z Itálie se rozšířila záhy po vší Evropě, stavši se všude miláčkem bohatých 
i nuzných, jakož i symbolem krásy, mladosti, lásky a mlčenlivosti^, neboť ,;její 
hebounké, uzardělé lístečky skládají se okolo společného středu jako do lůna, 
6 Nejuověji Crépin v díle: Nouvelle classification des Roses 1891. 
') První prý ji tak nazvala řecká básnířka Sappho (600 let př. Kr.). 
Symbolem mlčenlivosti byla růže zejména u starých Římanů ; proto ji zavěšovali 
při hostinách na strop, aby nikdo za střízlivá nevypravoval, co se mluvilo při hostině 
často značně rozpustilé. Odtud vzalo též původ lat. rčení sděliti něco s někým »sub 
rosa«(pod růží), t. j. v důvěře, že to uevyzradí. — Papež Hadrian ozdobil na znamení 
mlčenlivosti růžemi zpovědnice. 
30' 
