- 468 
uzavírajíce ve svém nitru sladké tajemství, do něhož všetečnému oku nahléd- 
nouti nelze . . Góthe považuje růži za nejdokonalejší výtvor, jaký příroda 
v našem podnebí vykouzlila". 
Že těšila se riiže zvláštní pozornosti už v šedém dá\nověku, o tom svědčf 
nejlépe ta okolnost, že již v mythologii obou klassických, starověkých národů se 
o ní činí zmínka. Dle bájesloví římského vyrostla prý první růže stolistá,. 
když se Venuše vynořila z moře. Dle řecké báje byla růže stolistá s počátku 
bílá a nevonná. Když však Afrodite, bohyně lásky a krásy, stíhajíc nezbedného,, 
sličného Adonida, zranila se trny růžovými na bělostné nožce, potřísnily se bílé 
květy její krví a počaly vydychovati líbeznou vůni. Od té doby má prý růže sto- 
listá květ červený a libovonný. 
Zdá se, že pěstování růží za starodávna - u Římanův v tak. zv. rosariích 
(růžovnách) — bylo rozsáhlejší nežli za naší doby. Užívaloť se jich při rozmanitých 
slavnostech, při hostinách, při veřejných hrách, při pohřbech a to často v takové 
i v pravém slova smyslu plýtvalo. Tak vypravuje se na 
př. o Kleopatře, že dala při 
návštěvě Antoniově vystlati hodovní 
síň růženii do výšky asi 70 cm. 
A o římském císařovi Neronovi se 
povídá, že koupiv růží asi za 
700.000 K, poručil jimi pokryti 
celou hladinu jézírka Lucrinského. 
Na Východě spotřebuje se ohromné 
množství růží^ na výrobu růžo- 
vého oleje neboli attaru, prota 
pěstují v některých krajinách — 
v Bulharsku, na př. v okolí Kazan- 
liku a Karlova — růže na polích 
jako hospodářskou plodinu. Na 1 
tohoto drahocenného oleje spotře- 
buje se průměrně asi 3000 kg kor. 
plátků z poupat právě rozvitých, 
což jest asi půl millionů květů. 
Ročně vytěží se prý v Bulharsku asi 
1000 kg růžového oleje, který se 
spotřebuje valnou většinou na Vý- 
chodě. Olej růžový, jenž obchodem 
se dostává k nám, jest vždy znečištěn 
olejem pelargoniovým (viz str. 215). 
Růže stolistá pěstuje se v několika odrůdách, mezi které patří též druhdy 
velice oblíbené mechovky (Rosa centifolia muscosa — obr. 723), jejichž stopky 
květní a kališní ušty překrásných poupat jsou porostlé hustým, mechovitým po- 
vlakem, přetvořenými to žlázkami. 
2. R. indická neboli čínská (R. indica L., R. chinensis Jacq.) liší se od 
r. sto lis té hlavně dvěma věcmi: má tuhé listy vytrvalé, na podzim neopadávající 
a kvete dvakráte do roka, v červnu a pak opět koncem léta, někdy dokonce od 
jara až do zimy. Pochází z vých. Asie, odkudž teprve začátkem osmnáctého 
století byla přivezena do Evropy. Pěstuje se v přečetných odrůdách, zatlačujíc- 
znenáhla r. stolistou. Nejoblíbenější odrůdy jsou: 
a) Cajovky (R. indica fmgrans Red., R. thea liort., R. odoratissima Sw. — 
obr. 724) — próto tak zvané, že některé — na př. zvláště oblíbená INI arech a l 
b Zvláště růží bílých ( R. alba\ tureckých (R. damascaena) a f r a u co u z sk ý c h 
^R. gallica). 
míře, že se ji 
723. Ri^iže stolistá-inechovka. 
