477 
též řapíčkatý a postranní lístky bývají často 2Ialočné. Nejhořejší listy (ve kvě^ 
tenství) bývají však nedělené. Květy (F), rozvíjející se v červnu a červenci, jsou 
sestaveny do vrcholíkovité laty, jejíž větévky jsou ostnité. Mají lístky kališní vně 
šedozelené, později od plodu odstávající a ohýbající se nazpět, vejěitě okrouhlé, 
poměrně veliké, zelenavě bílé nebo narůžovělé plátky a četné tyčinky asi zdéli 
čnělek. Plody (/) skládají se z peckoviček černých, lesklých, neojíněných. 
Roste hojně na pokrajích lesů, v plotech, na stráních a n cest. Plody jeho-^ 
jsou jako u většiny ostružinníků jedlé a chutné. 
Jest druh ve všech 
částech velice proměnlivý. 
Význačné jsou zpravidla 
neúplně vyvinuté 
plody (/), což zdá se 
ukazovat! na jeho hy- 
bridní původ. Vším prá- 
vem nazvali jej F r i e d e- 
richsen a Gelert 
0 s t r. t i s í c i t v a r ý m 
(R. milliformis). Č e- 
1 a k o v s k ý jej uvádí 
ve třech odrůdách, jež 
někteří považují za druhy 
samostatné: 
a) O. k ř O v i š t n í 
(R. dumetorum \V. hs.) 
má silné, k dolejšku po- 
rozšířené ostny, žlázo- 
nosné jehlice na prutech 
sporé nebo i žádné, listy 
tuhé, přitloustlé, na rubu 
pýřité a koneěný lístek 
kosníkově vejčitý až 
okrouhlý, ěasto přísrd- 
čitý. 
ó) o. měkký (R. 
mollis Presl, R. tomen- 
tosus W. N.) shoduje se 
v ostnitosti i v listech 
s předch., jest však na 
rubu listů hustě bělošedě 
plstnatý. 
734. Oslrníimiík příbitzuv. 
Í-) O. lesu í (R. silvaticus Čel.) má oproti oběma předch. ostny tenké, - 
rovné a nažloutlé, žlázonosné jehlice na prutech četné a listy měkké, teněí; koneěný* 
lístek jest široký, okrouhlý. 
3. O. příbuzný (R. affinis W. et N. - obr. 734) shoduje se u většině 
vlastností s předcházejícím, co do ostnitosti však podobá se o. řasnatému (č. 12). 
Má totiž nízký, většinou poléhavý vzrůst, prostřední lístky znoženě 5četných, 
narubu bělošedě chlupatých až plstnatých listů dlouze řapíčkaté, spodní 
