489 
přímé, ojíněné, lysé nebo pýřité, v dolní části často drobnými jehličkami posázené 
jalové výhonky porostlé oddálenými listy. Tyto výhonky příštího léta 
zdřevnatí a vyženou pobočné květonosné větévky; po uzrání plodů pak obyčejně 
zaniknou. Listy jsou zpeřeně 5četné (nejspodnější i Tčetné), ale také Sčetné^ slo- 
žené z vejčitých, pilovitých, na rubu hustě a krátce běloplsťnatých lístků. Často 
dva sousední lístky spolu více méně srůstají. Květy (/’), objevující se od května 
do srpna, jsou v konečných i iižlabních, chudých, více méně nících latách 
Vonné, sladce chutnající plody jsou oblíbeným ovocem a dělá se z nich ma- 
linová šťáva, kterou přidávají do různých, odporně chutnajících léků. 
Roste hojně v světlých lesích, mýtinách a na kamenitých, porostlých stráních; 
také se sází v zahradách. Jsa druh proměnlivý, vyskytuje se v několika odrůdách : 
a) S e d m i t v (septenatus Krause) — s listy na jalových prutech vesměs 7 četným i. 
Drob no list v (microphyllus Lange) — s listy malinkými, 3 četnými, 
na konci jalových prutů 5Četně prstnatými. 
y) Zelen v 
(viridis A. Br.) — 
má listy i v mládí 
po obou stra- 
nách zelené (nikoli 
na rubu běloplsť- 
naté). 
ó) z 1 a to- 
pí o d ý (chrvso- 
carpus Čel.) — má 
oproti všem před- 
cházejícím plody 
žluté. 
O původu 
malin, k nimž bá- 
snící rádi přirov- 
návají zdravé, čer- 
vené rty, praví 
báje lidová toto : 
746 . Malimiik; F květ. 
V lese mezi pestrokvětými, libo vonnými rostlinami stál nepatrný kříček. Jedinou jeho 
touhou bylo, aby měl také tak pestré květy jako jeho sousedé a sousedky. Jeden- 
kráte šel kolem Pán Ježíš, jsa ještě děckem. Všem květinám věnoval svoji pozornost, 
všemi se potěšil, ien na malinník zapomněl. I vzdychl si malinník nad svou neza- 
viněnou opuštěností a vzdech jeho donesl se k uchu Ježíšově. Aby jej Ježíš potěšil, 
sklonil se k němu, mile k němu hovořil a sladce jej políbil. Od té chvíle vyrůstají 
na těch místech, kde rty Páně malinníku se dotkly, krásně červené, sladké maliny. 
Ze škůdců malin nejrozšířenější jest podlouhlý, asi 5 mm dlouhý brouček, 
štětináč černý (Dasytes niger L.), jehož červíčkovitá larva žije ve zralých plodech. 
17. 0. skalní (R. saxatilis L. — obr. 747) poznává se od ostatních ostružinníků 
tím, že plodné, přímé, jen asi 3 dm vysoké lodyhy nezdřevnaťují a po 
uzrání plodů hynou, tak že dlužno tento druh považovat! za bylinu. Neplodné 
pruty, taktéž 1-leté, plazí se po zemi, bývají až přes V 2 dlouhé a často ko- 
řenují. Lodyhy i výhonky jsou tenké, oblé a posázené slabými, rovnými, jehlico- 
vitými osténky, jakož i odstálými chlupy; často však chybějí ostny docela. Listy 
jsou vesměs troj četné, složené z lístků kosníkově vejčitých, nestejně pilovitých, 
krátce řapíčkatých, po obou stranách stejně zelených a odstále chlupatých ; postranní 
lístky bývají někdy 21aločné. Palisty jsou vejčité nebo kopinaté a přisedají 
