516 
Roa lO. lékařský (Sanguisorba^ officinalis L, Wiesenknopf 
obr. 785) podobá se vnějškem, zejména lichozpeřenými listy a strboiilovilým 
květenstvím krvavci. Má lodyhy až 1 ?n vysoké, nahoře rozvětvené, listy 4 - ójařmé, 
složené z lístků vejčitých, ostře pilovitých a strboulky květní většinou vejčité; 
z hustě směstnaných kvítků rozvíjí se nejprve květ nej vyšší a po něm květy ostatní^ 
níže stojící; květy nejspodnější rozvíjejí se naposledy. Stavba kvítků (obr. 785 F, 
a obr. 784 B) jest takováto: na okraji vejčité číšky spočívají 4 lístky ka- 
lišní {k), které jsou tmavonachově zbarveny a zastupují zároveň chybějící ko- 
783. Krvavec obecný ; 
F podélný řez květem oboiakýra, k kalich ; květ obojaký, F^, květ prašníkový, 
F^ květ pestikový. 
Tunu, 4 zákališní tyčinky s červenými prašníky, jež jsouce asi zdéli kalicha 
z květu daleko nevyčnívají, a jediný, v číšce ukrytý pestík, jehož čnělka se za- 
končuje hlavatou, bradavičnatou bliznou. Plod jest nažka, obalená vytr- 
valou číškou. 
') Srovu. s inrus. tk)TK)H1>, pol. tutuň, tytuň =: tabák (Nicotiana) a chon\ tutun 
= podběl. Obsahuje suad stslov. kmen = zvuk, pol. t^teu = bubnovali, anyť 
květní strboulky podobají se paličkám (jimiž tluče se na buben). 
') Z lat. sanguis = krev ^ sorbeo = pohlcuji, poněvadž se ho druhdy uží- 
valo k stavení krve. Odtud i názvy jeho v jiných slov. řečech, na př. v polšt. krwisci^g, 
chorv. krvostnica, mrus. CTarHHivpoBi> atd. V rušt. slově MepHoro.iOBKa, Tpy;HHHiia.. 
