526 
lodyhu, která se na vrcholku rozvětvuje v složitý kru žel, zvláštní druh latovitého 
květenství, jež u rostlin dvouděložných jest veiice vzácnék Listy jsou přetrhovaně 
lichozpeřené, složené z lístků střídavě zcela malých a velkých, podlouhle vejčitých 
a ostře, nestejně pilovitých; konečný lístek jest největší a hluboce rozeklán ve 3 
laloky (zřídka v 5 laloků). Na rubu bývají lístky běloplsťnaté, tak že voda (rosa) 
k nim nelne a průduchů neucpává. Tím transpiraci nikdy se nepřekáží, což 
u rostliny, rostoucí nejraději na vlhkých místech, zvláště jest důležito. Na 
spodu řapíku mají listy polosrdčité, pilovité palisty. Drobné kvítky (F), obje- 
vující se v červnu a červenci, mají na okraji miskovité číšky 5 lístků kališních, 
5 žlutavě bílých kor. plátků vonících hořkými mandlemi a 20 tyčinek ve 2 kru- 
zích ; místo třetího kruhu jsou vyvinuty pouhé nitky, srostlé ve vroubkovaný, žláz- 
natý kroužek. Oproti oběma rodům 
předcházejícím tyčinky záhy po od- 
kvetení opadávají. Pestíků (F) jest5— 8, 
obsahují po 2 vajíčkách a dospívají 
v jednosemenné, zobánkovité, lysé 
nažky (/), které se šrouboví té skru- 
cují'-^ a posléze nepukajíce opadávají. 
Opylení děje se jednak xeno- 
gamií, t. j. pylem cizím, jejž pře- 
náší hmyz, jednak geitonogamií, t. j. 
pylem, jenž padá s květů výše po- 
stavených na blizny květů soused- 
ních, níže ležících, jednak autogamií 
neboli pylem téhož květu. 
Roste hojně ve křovinách, 
u potoků a na vlhkých lukách. 
Dříve užívalo se ho v lékařství a 
z květů vyráběla se vonná vodička. 
Dosud vaří venkované v některých 
krajinách z listů a květů thé pro 
pocení. 
2. Tužebník obecný neboli 
tlustokořenný (F. vulgaris Mónch., 
Spiraea^ filipendula^ L., Filipendula 
hexapetala^ Gilibert, Filipendelwurz 
-obr. 802) má kořeny (vedlejší) na 
konci většinou vřetenovitě napuchlé, 
přímou, oblou, přes Yg vysokou 
lodyhu a přetrhovaně lichozpeřené 
801. Tužebník jilmový; listy, složené z Četných, lysých, stří- 
že podélný řez květem, střed květu, / plody. davě malinkých a několikráte větších 
přisedlých lístků; větší lístky jsou 
opět hluboce rozeklány v postranní, pilovité úkrojky a leží v téže rovině jako 
řapík, kdežto menší lístky leží k řapíku šikmo, čímž celý list nabývá ka- 
deřavého vzezření. Bílé květy {F) skládají bohatý kružel jako u druhu předch. a 
mají též podobnou stavbu, až na to že jest v nich místo pěti 6 lístků kališních 
a 6 plátků kor., vnitř bílých, vně narůžovělých a obyčejně 12 semeníkův o 2 
vajíčkách, z nichž se vyvinují nažky jednosemenné, nezkroucené. 
^) Výklad jeho viz ve Slovn. terminolog. 
Odtud dřívější jméno Spiraea; srovn. pozn. na str. 520.. , 
^) Viz pozn. na str. 525. 
Slož. z řec = šest -j- jihaXov = kor. plátek. 
