544 
823, ^íandloíi nízká; A" podélný řez květem. 
několik kapek do onemocnělého ucha a zacpati ucho 
vatou, aby se nemoc zmírnila. 
Mandlovníku rozeznávají se 3 odrůdy : 
a) ]\I. hořký (A, amara L.) — má korunu 
delší kalicha, pecku tvrdou, děrkovatou a jádro ve- 
lice hořké, obsahující vedle mandlového oleje nad 
míru prudký jed psot minu (kyanovodík). Vařením 
a pečením se ovšem psotnina ztrácí a možno tudíž 
k účelům kuchyňským a pekařským hořkých mandlí 
užívati jako mandlí sladkých. Syrovými mandlemi může 
se však člověk, požil-li jich větší množství, otráviti. 
Menší zvířata (jako králíka, veverku, kočku) lze. otrá- 
viti již několika jádry. — Nejlepší hořké mandle do- 
stávají se do obchodu ze sev. Afriky. 
h) M. sladký (A. dulcis DC.) — shoduje 
se v koruně a pecce s předch., má však jádra větší 
a sladká. Nejlepší pověsti požívají sladké mandle z okolí 
Valencie (ve vých. Spanělích), 
c) M, praskavý (A. fragilis Pers.) — liší se 
od obou předch. hlavně tím, že má korunu jen 
zdéli kalicha a pecku hluboce rozbrázděnou, tenkou 
a křehkou. Jádra jsou obyčejně sladká. 
INIandloň jest domovem, 
v sev. Africe a v Asii, kde ji 
pěstovali už v dobách ÍMojží- 
šových. Sází se však pro 
mandle od dávných dob též 
v jižní Evropě a tam také často 
zplaňuje. 
Ale i v naší vlasti- 
možno mandlovník pěstovat!,, 
jak děje se na př. v okolí 
litoměřickém a v jižní I\Io- 
ravě, zvláště na Znojemsku, 
kde jej sázejí v zahradách i na 
vinicích. 
Z mandlí lisuje se 
(mandlový) olej, jehož s prospě- 
chem užívá se v lékařství, 
zvláště při zánětu průdušnice a 
plic. K n e i p p odporučuje tento 
olej proti hučení a rheumatismu 
v uších ; stačí prý nakapatf 
824. Mandloň obecná ; ý piod^ 
