556 
Pozn. Asi před 8o léty — jak proť. \k Spitziier udává — objevili pa- 
sáci v moravském Jeseníku u Ostružné mezi jeřáby obyčejnými strom s ovocem 
sladkým a chutným, j. sladký (P. auc. ;> dulcis Kraetzl). Z toho stromu bral}' se 
jjak rouby, jimiž se šlechtily jeřáby obyčejné a tak se tato odrůda se sladkým 
ovocem v tčimější krajině značně rozšířila. Nyní ji ovšem sázejí v sadech i jinde. 
Ve vyšších polohách Sudet vyskytuje se odrůda s listy ztuha kožovitvmi, už 
v době květu zcela lysými, ostřeji a drobněji pilovitými, a s plody vejčitými — 
j. horský (P. auc. />’ alpestris Wimm.). 
5. Oskeruše' neboli oskeruch^ (P. sorbtis- Gártn., Sorbiis domestica-^ L., 
Haiiseberesche - obr. 845) podobá se lichozpeřenými listy a bohatými, chocho- 
ličnatými latami bílých květů, jež 
objevují se v máji, velice jeřábu ; 
má však ve kxětech 5 čuělek a 
plody žluté, ua straně ke slunci 
obrácené červenavé, posléze však 
843. Hruška snéžiií. 
844. fcřáh obecný ; 
A větó\ ka s k\ ěty. B větévka s ploclv ; F podélný řež k\ ětem, 
/ podélný řez plodem. 
hnědé, tvaru h ru šti čkovi tého. Kromě toho má lysé pupeny, kdežto jeřáb 
je má chlupaté. 
Rostouc planě v jižní Evropě, sázívá se u nás někdy v sadech. Plody 
její jsou jedlé, jen když se uležely na slámě. 
b Oskeru-ša jest stslovinské jméuo jeřábu (sorbus); cliorv. slově oskoruš. bulli. 
skoru.ša. pol. skorusza. runiuii. skoru.š; z toho i něm. Escheritze. 
-) Již u starých Římanův užívané slovo pro ieřáb a oskeruši ; buď od lat. sorbere 
— jisti, srkati, vzhledem k jedlým plodům, nebo od arab. sorbet — jeřáb. 
•‘^1 Lat. domesticus — domácí. 
