578 
Vr*l30vl^a.i (Epilobium^, Weidenróschen) má květy barvy na- 
chové až bílé, dospívající v táhlé, 4hranné, až ke konci stejné tlusté tobolky, které 
obsahují četná semena, opatřená na vrcholku chmýřím. 
Náleží jako růže, ostružinník a j. k tak zv. rodům kritickým, obsahujíc četné 
druhy často velice sobé podobné, jejichž určování ješté tím se znesnadňuje, že druh 
s druhem rád se mísí. Vyskytuje se u nás v 15 druzích, jež možno určiti dle 
klíče na násled. strané. 
1. Vrbovka neboli vrbka úzkolistá (Epilobium‘'^ angustifolium L., E. 
spicatum^ Lamk. — obr. 879) jest jako všecky druhy vrbovek bylina vytrvalá, 
vyhánéjíc z oddenku přímé, až přes 1 m vysoké, vétšinou jednoduché lodyhy, které 
bývají zhusta n a c h ov é nabéhlé a nesou střídavé, kopinaté, dlouze zašpičaténé, 
celokrajné nebo slabé zoubkované, na rubu sivozelené a zřetelné žilkované 
listy, připomínající tvarem listy nékterých vrb. Čím výše, tím jsou listy menší, až 
přecházejí nahoře v listeny. 
Kvéty {F) vyrůstají od června do září jednotlivé na stopkách z úžlabí ho- 
řejších listův a listenů, tvoříce řídký hrozen. Mají protáhlý, 4pouzdrý, spodní se- 
meník, na jehož vrcholku jest sotva znatelná číška nesoucí 4 úzké lístky kališní (/é), 
s nimiž střídají se 4 úhledné, nehetnaté, 
vejčité, celokrajné nebo zcela mélce vykro- 
jené plátky kor. (c) barvy nachové fialové 
(zřídka bílé). Tyčinek jest 8, obdiploste- 
monických (obr. 876) ; mají ponékud dolů 
sehnuté nitky, které jsou na spodu roz- 
šířeny a tvoří stříšku nad medovinou, ze 
dna kvétu stále se vyméšující. Prašníky 
obsahují pylová zrnka s viscinovými vlákny 
jako u pupalky (str. 576). Jednoduchá, 
dolů ohnutá čnélka jest na konci roze- 
klána ve 4 blizny. 
Zúrodňování blizen déje se pylem 
cizím i pylem vlastním. Když se kvét 
rozvije, což stává se mezi 6-7. ho- 
dinou ranní, jsou již prašníky zralé a tak 
rozestaveny, že hmyz (zejména včely a 
čmeláci), hledající na dné kvétu pod roz- 
otírá si pyl na nohy, hruď a břicho. 
Blizny v té dobé jsou ješté zavřeny, zúrodnéní neschopny a ohnuty stranou (obr. 
880, 1 ). Průbéhem 24 hodin rozevrou se však blizny a zaujmou místo ve středu 
kvétů, tak že hmyz, přilétající s pylem z mladších kvétů, je zúrodňuje (obr. 880, 2, 3). 
Posléze ohýbají a stáčejí se blizny tou mérou, že dotýkají se prašníků, z nichž dosud 
všechen pyl se byl nevysypal, a zúrodňují se pylem jejich (obr. 880, 4 ), nebyly-li 
ovšem již dříve zúrodnény pylem cizím. 
880. Opyleni vrbovky úzko liste' ; 
I květ právě rozvitý (ve stadiu praš niko vém i ; a a j květ 
v pozdější době {ve stadiu bliznovém) ; 4 květ ku konci 
dobj- květní, jehož blizny zúrodňují se autogamicky. 
Šířenými spodinami tyčinek medoviny. 
Ze semeníku, který po odkvetení z celého kvétu sám zůstává, anyť všechny 
ostatní části opadají, vyvíjí se velice protáhlá, až přes Kg dlouhá, 4pouzdrá, 
4hranná, šešuli podobná tobolka (/), obsahující četná, na vrcholku chmýřím opa- 
třená semena (z) ve 4 řadách. Dozravši poltí se shora dolů ve 4 úzké, oblouko- 
vité se ohýbající chlopné, mezi nimiž a střední, sloupečkovitou semenicí zůstávají 
néjakou dobu semena viseti, až je vítr strhá a zanese daleko od rostliny. 
9 Vzhledem k tomu, že listy velice se podobají listům vrbovým; srovn. též pol. 
w i e r z b ó \v k a, nisíu. b e p 6 in k a. Jihoslov. a rus. slově k ii n p e n. 
-) Slož. z řec. ijTi = ua Xó^íov = šešule, vzhledem k tomu, že květ zdá se seděti 
na vrcholku šešule, již spodní, protáhlý semeník jest podoben. 
9. Lat. spicatus = klasnatý. 
