642 
v prodloužené, kopinaté úkrojky a konečný lístek 3 sečný, ydílný 
— kterouž někteří považují za samostatný druh — b. úzko list 3 '’ (H. angustifoliuin 
Jacq. sp.). 
Rod 16. horní (Imperatoria^ ostriithium^ L., Meisterwurz 
— obr. 980) vyhání z hlizovitého, krátkého oddenku lysou, lesklou, jemně 
brázditou, obyčejně jednoduchou nebo jen nahoře větevnatou, přes V 2 v)^sokou 
lodyhu. Listy přízemní jsou jednoduše nebo dvojitě troj čet né, složené z vejčitých 
lístkův a úkrojků nestejně pilovitých ; listy lod 3 ^žní jsou podobné, ale ovšem čím 
výše menší a kratčeji řapíkaté. Bohaté, až z 40 paprsků složené ókolíky nemají 
obalů a také obalíčky jsou velice nepatrné, skládajíce se z nemnohých nitkovitých 
listenů. 
Květy dílem obojaké, prvoprašné, 
dílem prašníkové, mají bílé, srdčité kor. 
plátky a dospívají v bledožluté, vejčité, 
se hřbetu smáčknuté, křídlaté plody {f, 
), jejichž semena jsou se slupkou 
plodní srostlá čímž liší se 
tento rod od podobné anjeliky větší 
(viz str. 644). Bílek semenný je téže 
povahy jako u druhů předch. (/s). 
981. Pastinák obecný; 
R kořen, F květ, / zralý plod, příčný řez nažkou. 
Roste porůznu na horských lu- 
kách v Krkonoších, horách Jizerských, 
horách Krušných a v Šumavě; na Mo- 
ravě velmi pořídku (Špicberk u Ji- 
hlavy, Sál víz u Starého Města). Kvete 
v červnu a červenci. 
Vonného, mléěnatého, dužnatého, 
hořkého kořene užívá se v lékařství 
jako kořene anjelik. Proto někde (na 
př. v okolí Frývaldova ve Slezsku) pě- 
stují všedobr v zahrádkách. 
Rod 17. 
(Pastinaca^ die Pastinake) shoduje se 
v plodech se hřbetu smáčknutých se 
smldníky (str. 637), 'má však kor. plátky 
vždy žluté, listy jednoduše zpeřené a 
okolíky bez obalu i bez obalíčků. Roste 
u nás ve 2 druzích: 
1. Pastinák obecný (Pastinaca sativa^ L. — obr. 981) jest dvouletá bylina 
až 1 jn vysoká. Má silně hranatou, rozbrázděnou, mrtnatou lodyhu a listy jed- 
noduše zpeřené, složené z lístků vejčitých, vroubkované pilovitých, na svrchní 
straně lesklých a lysých, vespod pýřitých; konečný, lichý lístek bývá Slaločný. 
‘) Také v řečech jihoslov. tak slově, na př. chorv. vse dobro. 
-) Z lat. iniperator = císař, čímž má býti naznačena zvláštní moc léčivá této 
byliny, druhdy tak velice proslavené. Srovn. též něm. Meistervsairz. 
9 Někteří odvozují od lat. os = ústa -|- terere = tříti, raniti, vzhledem k pal- 
čivě chutnajícímu kořeni. 
Tak nazývala se tato bylina již u starých Římanů; nejspíše od lat. pastus = 
pokrm, vzhledem k jedlému kořeni. 
Lat. sativus = setý, sázený. 
