649 -- 
duché, 10-15 cm vysoké stvoly, nesoucí na vrcholku strboul žlutých květů a 
pod ním obal z 5-8 velikých, širokých, vejčitých, pilovitých, nažloutlých 
listenů, tak že celé květenství podobá se úhlednému, již z daleka viditelnému 
kvetu se žlutavým okvětím. Květy [F) jsou mnohomanželné: vedle obojakých 
prašníkové, krátce stopkalé a pestíkové, přisedlé. Mají veliké, vytrvalé, zašpičatělé 
ušty kališní, přímé plátky kor. a dlouhé, rozpřažené tyčinky. Opylení děje se hlavně 
geitonogamií, anyť zralé prašníky dotýkají se prodloužených ěnělek květů sousedních. 
Plody (/) jsou lysé, hrboulkaté dvojnažky, opatřené na vrcholku hrotitými zuby 
kališními ; každá nažka má 5 podélných, nitkovitých žeber a obsahuje semeno, jehož 
bílek na vnitřní straně jest plochý (/J. 
Roste v lupenatých lesích, hájích a mýtinách pouze ve střední a východní 
Moravě, jakož i ve Slezsku, zvláště v okolí Těšína. Kvete záhy na jaře (již v dubnu 
a květnu), což jest mezi okoliěnatými zjev celkem vzácný. 
Rod 20. jVIooI^O-1 (Eryngium^, 
Mánnertreu) má květy nahloučeny ve str- 
boulech na plevnatém lůžku a plody na 
povrchu ŠLipinkaté. Vyskytuje se u nás ve 
2 druzích: 
1. Máčka polní (Eryngium campesíre 
L., Feldmannstreu — obr. 991) poznává se 
dle vnějšku ode všech okoličnatých na první 
pohled : podobáť se kulovatému, as půl m 
vysokému, sivě zelenému, bodlákovitému 
kříěku. Má lysou, bohatě rozkladitě větvitou 
lodyhu a kožovitě tuhé, trojěetně 2krát peře- 
noklané listy, složené z podlouhlých, ostnitě 
zubatých uštů. Spodní listy jsou řapíkaté, 
hořejší přisedlé a ostnitě zubatými ušty ob- 
jímavé; nejhořejší listy, pouze 2— 5klané, pře- 
cházejí znenáhla v listeny. Bodliny listův 
i listenů jsou rostlině, která nejraději roste 
u cest, ochranou před býložravými zvířaty. 
Přisedlé, většinou obojaké květy {F) 
jsou směstnány ve vejčitých strboulech, spo- 
čívajíce na kuželovitém lůžku v paždí plev, 
což jest jediný případ v celém řádě okoliě- 
natých. Pod každým strboulem jest obal 
skládající se z 5 velice dlouhých, na konci 
bodlinatých listenů. Mají pak květy na vrcholku 
spodního semeníku 5 vytrvalých, ostnitě protáhlých cípů kališních, 5 bělavých ko- 
runních plátků, kratších kalicha a 5 tyčinek se žlutými prašníky. Vejěité plody (/j) 
nemají znatelných podélných žeber, ale jsou za to pokryty drobnými šupinkami a 
věnčeny na vrcholku ostnitými cípy kališními. Bílek semenný jest na vnitřní straně 
plochý jako u všech rodů i)ředch. (/). 
Opylení děje se jednak pylem cizím, jejž přenáší hmyz, jednak pylem květů 
sousedních téže rostliny (geitonogamicky). Aby medovinu, která na dně kvítků hojně 
se vyměšuje, vyssával hlavně jen hmyz povolaný, schopný přenášeli pyl na jiné rost- 
liny, jsou zuby kališní ostnitě protáhlé, tak že hmyzu nepovolanému přístup 
k medovině zamezují. 
9 Jihoslov. 111 ač a a iiiačak znamená různé rostliny chytající se na šat, zejména: 
jehlici (Ononis), přitulil (Galium aparinej, máčku (Eryngium) atd. Souvisí patrně se 
stslov. mačka = kočka (srovn. čes. macek), vzhledem k tomu, že mají tyto rost- 
liny ostny připomínající kočičí drápy. 
9 Jménem i)qvyyioY rozuměli staří Řekové rozmanité rostliny bodlinaté. 
990. Hvězdnatec zubatý ; 
F květ, / plod, yi příčný řez plodem. 
