652 
Blizny ziirodňují se jednak pylem cizím, jejž na ně přináší limyz z mladších 
květů, jednak geitonogamií, anyť vyčnívající blizny dotýkají se zralých prašníků 
kvítků sousedních. Plody (/) jsou podlouhle vejčité, se hřbetu smáčknuté, srstnaté 
a nesou na vrcholku znatelný 5zubý kalich. Po každé nažce (/) sbíhá 5 niťovitých 
žeber hlavních a mezi těmito 4 křídlatá žebra vedlejší, čímž liší se hladýš 
ode všech rodů předch. Bílek semenný jest však na vnitřní straně plochý jako 
u předch. rodů. 
Roste dosti hojně v lupenatých, světlých hájích, v suchých křovištích a na 
pokrajích lesů. Jest vytrvalý; kvete v červenci a srpnu. 
2. H. šírolistý (L. latifolium L. -obr. 995) liší se od předch. tím, že mívá na 
dužnatém oddenku chomáč vláken z odumřelých listů, lodyhu oblou, jemně 
rýhovanou, lysou, a veliké, při zemi až půl m dlouhé listy trojené Skráte zpeřené 
nebo 2kráte trojené, složené z lístků ne- 
dělených, vejčité srdčitých, po kraji hrubě 
pilovitých, často nesouměrných, tak že se 
poněkud podobají listům bršlice. V ho- 
řejší části lodyhy mají listy čepei zakrnělou 
nebo bývají zastoupeny pouhými pochvami. 
Obal mnohopaprsečných okolíků skládá se 
z listenů kopinato-šidlovitých, sehnutých, 
obalíčky z listenů štětinovitých, odstálých. 
Květy mají bílé koruny a dospívají v po- 
dlouhle vejčité plody s vlnitě zprohýba- 
nými křídly. 
Vedle květův obojakých, prvoprašných 
jsou v květenstvích též květy prašníkové. 
V chladnějších polohách zbarvují se 
plátky korunní do růžová anthokyanem, 
z téže asi příčiny, jak uvedeno u násl. 
rodu mrkve. 
Roste v lupenatých lesích a ^na keř- 
natých, kamenitých kopcích, v Čechách 
\' jižní a záp. části širšího okolí pražského, 
v záp. Polabí, Žatecko-Teplicku a hornatině 
křivoklatsko-berounské, na Moravě po- 
řádku v části vých. a jižní. Kvete jako 
předch. až v červenci a srpnu. 
Vonných, hořkých kořenů jeho užívá 
se ve zvěrolékařství. 
3 . V moravsko-blezském Jeseníku 
roste porůznu na keřnatých a travnatých 
stráních h. vysoký (L. archangelica^ Wulf. 
— obr. 996), jenž je všecek odstále srstnatý, má větevnatou, hranatě brázdo- 
vanou, 'eá. 2 m vysokou lodyhu a listy o velmi velikých, břichatě nadmutých 
pochvách; 2 — 3kráte zpeřené čepele jsou složeny z lístků vejčitých, nestejně pi- 
lovitých. Obal i obalíčky skládají se z listenů značně dlouhých, čárkovitých, již 
v době květu nazpět ohrnutých. Květy, rozvíjející se od července do září, jsou 
bílé a plody lysé. Z tlustého oddenku roní žluté mléko. Jest jakc oba druhy 
předch. bylina vytrvalá. 
Rod 2Q. jVIrko v - (Daucus,-^ Móhre) má plody se hřbetu smáčknuté 
*) Připomíná vnějškem anjeliku větší — viz pozn. p na str. 644. 
-) Vyskytuje se i v jiných řečech slov., na příkl. rus. MOpKOBT), pol. marchew, 
cliorv. mrkva atd. Ze slovan. odvozeno i něm. Mohre, stněm. mor a ha. 
Jménem daucus = řec. davy.og, nazý-vali starověcí Římané a Řekové nejen mr- 
kev, nýbrž ještě i jiné rostliny okoličuaté. 
994. Hladýš pruský ; 
f okolíček plodů, příčný rez nažkou. 
