653 
a na nažkách kromě 5 žeber hlavních 4 žebra vedlejší jako hladýš, ale žebra jsou 
posázena štětinkami a osténky. Vyskytuje se ii nás ve 2 druzích; 
1. Mrkev obecná neboli mrkvous (Daucus carota ^ L — obr. 997) jest 
bylina 21etá: v prvním roce vyhání z houževnatého, vřetenovitého kořene pouze 
tmavozelené, namnoze srstnaté, zřídka lysé listy, které jsouce 2 - Skráte zpeřené 
skládají se z lístků a iísteéků zpeřené rozeklaných v éárkovité nebo úzce kopinaté, 
hrotité úkrojky; v druhém roce (výjimkou již v roce prvním) vyrůstají z přezi- 
movavšího kořene též srstnaté, rýhované, až 1 m vysoké, obyčejně větevnaté, list- 
naté lodyhy květonosné. Mnohopaprseéné okolíky jsou podepřeny obaly, Icteré se 
skládají z listenů peřenodílných, asi tak dlouhých jako paprsky okolíka. Okolíéky 
jsou podepřeny obalíéky, slože- 
nými z listenů většinou trojkla- 
ných nebo nedělených. Úkol 
obalu a obalíéků, které byly před 
rozvitím mlaďounkým květům 
ochranou proti vnějším nepřízni- 
vým vlivům, v době květu jest asi 
ten, aby zamezovaly nepovo- 
laným, po lodyze lezoucím ži- 
vočichům přístup ke květům ; 
ti by totiž smlsali ve květech 
medovinu, ale pyl na jinou rost- 
linu by nepřenesli. 
Květy (/"), rozvíjející se po 
celé léto, jsou dílem obojaké a 
při tom protandrické, dílem 
prašní kové, někdy také z části 
pestíkové, zřídka vesmě pestíkové. 
Mají sotva znatelný kalich a žlu- 
tavě bílou, sušením namnoze 
žloutnoucí korunu, jejíž vnější 
plátky (na obvodě okolíků) bý- 
vají mnohem větší plátků vnitř- 
ních, čímž celé květenství se 
stává nápadnějším. 
Uprostřed celého okolíku 
bývá jeden nebo několik kvítků, 
zvláště u rostlin planě rostoucích, 
zbarveno temně nachově; poně- 
vadž jsou tyto kvítky jalové, možno 
se domnívati, že nemají jiného 
účele, nežli vábiti k sobě rozmanitý hmyz (zvláště dvoukřídlý), jenž na okolíky, 
již zdaleka viditelné, hojně se sletuje, krátkým sosákem z nadplodních terčů 
sladkou šťávu vyssává a s květu na květ leza pyl přenáší. 
U rostlin chladnějších poloh mívají koruny růžový nádech, pocházející od 
anthokyanu, barviva té podivuhodné vlastnosti, že paprsky sluneční, jím prochá- 
zející, činí teplejšími. 
Vejěité, se hřbetu smáčknuté plody (/, mají na vrcholku nezřetelný ka- 
lich a na každé nažce 5 podélných žeber hlavních, posázených drobounkými ště- 
tinkami; mezi těmito hlavními žebry jsou ještě 4 žebra vedlejší, mnohem vy- 
niklejši, posázena řadou dlouhých, na konci háěkovitých, na dolejšku mázdrovitě 
9 Carota jest vlašský název mrkve; souvisí snad s řec. y.áqa = hlava, vzhledem 
ke kulovatému okolíku nebo ke ztloustlému kořeni. 
