666 
Rod 37. Voolxlioo^ neboli Venušin hřeben (Scandixi pecten 
Veneris- L., Kammkerbel — obr. 1015) jest jednoletá, roztroušeně chlupatá 
bylina s větevnatou, as 2 dm vysokou lodyhou a 2 — 3krát zpeřenými listy, 
jež připomínají celkem listy mrkve, jen že jsou mnohem útlejší. Ókolíky skládají 
se pouze ze 2, nejvýše ze 3 okolíčků, které, obsahujíce několik bílých, kratiěce 
stopkatých, dílem obojakých, dílem prašníkových kvítků {F), jsou podepřeny oba- 
líčky ze 2 — 3 jednoduchých nebo dvojklaných, brvitých listenů. 
Opylení děje se jednak pylem cizím, jejž přenáší hmyz, dílem pylem vlastním, 
anyť tyčinky se posléze ohýbají dovnitř, tak že zralé prašníky dotýkají se blizen. 
Protáhlé dvojnažky (f) mají bezžebrý, 
se hřbetu smáčknutý zoban mnohem delší 
ostatního, semena obsahujícího plodu, čímž 
poznává se vochlice nejznáze od jiných 
1015. Vochlice; 
F květ, f zrál)' plod, příčný řez nažkou. 
1016 . Dejvorec mrkvovilý ; 
F květ)-, f polovice zralého plodu, příčný řez plodem. 
okoličnatých. Každá nažka (/) má 5 podélných, málo vyniklých žeber a obsahuje 
bílek na vnitřní straně žlábkovitě vyhloubený. 
Dozravše oddělují se nažky za parných dnů od středního sloupku tak rychle,, 
že daleko od mateřské rostliny odskakují. 
Roste na polích, nejraději v osení, v úhorech a na pustých místech, v severní 
části širšího okolí pražského (k Labi), v záp. Polabí a Žatecko-Teplicku, na Moravě 
hlavně v části střední a jižní; v českomoravské vysočině a ve Slezsku nebyla dosud 
pozorována. Kvete v červnu a červenci. 
b Od řec. axávbi^ ~ hřeben, vochle, vzhledem ke tvaru a postavení plodů. 
'-) Lat. pecten Veneris = hřeben Venušin. 
