673 
V Bojanovickém háji mezi IMutěnicemi a Hodonínem v jižní Moravě byla po- 
zorována jihoevropská bezobalka Kitaibelova‘ (T. Kitaibelii‘ M. Bieb., Pimpi- 
nella^ glauca^ W. K.). Podobá se druhu předch., má však lodyhu vyšší, dloužeji a 
tenčeji větevnatou a pod okolíčky 3 — 6-listenné, nepatrné obalíčky. Kvete v máji a červnu. 
Zcizozemských (jihoevrop- 
ských) rodů okoličnatých, jež se 
u nás pěstují v zahrádkách a na 
polích, kromě popsaného již 
anýzii a koryandru, buďtež 
uvedeny ještě tyto: 
1026 . Tímoj troj laločný ; 
f okolíček plodů, polovice zralého plodu, J., příčný řez nažkou. 
Rod 47. trojlaločný neboli orlíčkolistý (Siler^ trilobum 
Scop., Laserpitium® aquilegiaefolium Jacq., Rosskúmmel — obr. 1026) vyhání 
z dužnatého oddenku až přes i m vysoké, jemně rýhované, lysé, nahoře větvité 
lodyhy. Listy spodní skládají se ze 3 dlouze řapíkatých lístků, které jsou opět 
hluboce 3dílné nebo 3klané a 
úkrojky jejich po okraji hrubě 
vroubkované, tak že se podobají 
listům orlíčku (Aquilegia) ; ho- 
řejší listy jsou však jednoduše 
trojsečné a mají nafouklé pochvy. 
Okolíky skládají se z četných pa- 
prsků a mají obal i obalíčky slo- 
ženy jen z několika málo listenů 
nebo jim docela chybějí. Kvítky, 
rozvíjející se v červnu a červenci, 
jsou bílé a plody (/) podlouhle 
vejčité, se hřbetu smáčknuté, se 
zřetelným, 5zubým krajem ka- 
lišním; po každé polovině plodu 
(/,) táhne se 9 podélných, nitko- 
vitých žeber (5 hlavních a mezi 
nimi 4 vedlejší). Bílek semenný 
jest na vnitřní straně plochý. 
Rosta v horských lesích stře- 
doevropských velice po skrovnu a 
roztroušeně, byl pozorován u nás 
dosud pouze v jižní Moravě a to 
v Diváckém lese (na cestě z Kur- 
dějova do Divák) u Hustopeče. 
Rod 4 S. neboli (Apium graveolens^'^ 
q Ku poctě Pavla Kiteibel-a, professora botaniky a ředitele botanické zahrady 
v Pešti; t r. 1817. — 9 Viz pozn. 9 ua str. 611. — •*) Lat. glaucus = sivý. 
Souvisí s rus. tiijiohtj = tiimiihi. == = čes. kmín. 
Jménem tím rozuměli staří nějaký druh vrby s leskljmii listy; přeneseno 
nevhodně na tento rod. 
9 Viz pozn. ■-’) na str. 651. 
"j České celer pochází od vlašsk. celeri, sceleri, a to jest snad zpřízněno s řec. 
oélivov, srovnej též angl. celery, něm. Sellerie atd. 
Apicli pochází tak jako něm. Eppich od řec. á.-tiov, slovem tím rozuměli ce- 
ler již staří Řekové. Někteří vidí v něm kmen řec. .TÚor = lesklý (vzhledem k listítni), jiní 
však celtické apon = voda. 
9 Stslov. Miipncaxn, srb. mirisati, niiriti = silně voněti ; souvisí s řec. fivoíCo) = 
vydávám vůni. 
Lat. graveolens je složeno z grave = těžko, silno olens = vonící. 
43 
