10 
Anatomie 
[i; Buňky pokožkové neobsahují zpravidla (alespoň u jevnosnubných 
rostlin suchozemských) nikdy chlorofyllu. Nebylť by v nich chlorofyll nic pláten, 
poněvadž příliš intensivním světlem se ruší. 
y) Mnohé z buněk pokožkových jsou rozpoltěny ve dvě půlměsícovité po- 
loviny (- obr. 15 í a obr. 16), které spolu svírají elliptičnou štěrbinu (/), 
zvanou průduch neboli pich (stoma, Spaltóffnung). 
Oproti ostatním buňkám pokožkovým obsahují tyto půlměsícovité polo- 
viny, zvané též buňkami svěracími, něco málo zrnéěek chlorofyllových. 
Průduchy, vyskytující se zvláště v pokožce listů, řidčeji v pokožce zele- 
ných lodyh a větví, mají úkolem prostředkovat! spojení vnějšího vzduchu 
s dutinkami mezibuněčnými, které se ústí za tím účelem do t. zv. dvůrků 
neboli dutin dýchacích, uložených zrovna pod průduchy ( — obr. 15 d). 
Jimi vniká ze vzduchu do rostliny potřebný kysličník uhličitý a jimi odchází 
Obr. 1 6. Pohled na kousek spodní 
strany listové' při silném zvětšení. 
Obr. 17. Znázornění, jak se reguluje 
prřiduchy transpirace. 
z rostliny přebytečná voda v podobě vodních par, jakož i uvolněný kyslík, 
jak vysvětleno pod heslem fysiologie, v odst. III. a IV. Na příčném řezu, 
vedeném kolmo na plochu pokožky listové (obr. 15), pozorujeme, že obě 
svěrací buňky průduch omezující ( — obr. 17), mají stěnu horní [li) a spodní 
[d) mnohem silnější nežli stěnu zadní ( 2 ) a přední (/>). Pronikne-li ze soused- 
ních buněk zadními slabými stěnami do buněk svěracích více vody, značně 
naduří, při čemž přední slabé stěny jejich se napnou a následkem toho průduch 
se rozšíří, tak že se z něho může voda dobře vypařovat! (obr. 17 A). Vypaří-li 
se však z půlměsícovitých buněk více vody, nežli jí ze sousedních buněk může 
opět býti přivedeno, schlípnou se přední jejich stěny a průduch se značně súží 
nebo dokonce uzavře, tak že dalšímu vypařování vody se předejde (obr. 17 P). 
Ze všeho patrno, že svěrací buňky průduchů jsou tak zařízeny, aby se transpirace 
mohla dle okolností a potřeby regulovati. 
jak už praveno, vyskytují se průduchy hlavně na listech, a to u rostlin 
jednoděložných obyčejně po obou stranách listů, u rostlin dvouděložných však 
zpravidla hlavně jen na spodní (od slunce odvrácené) straně, nebo alespoň na 
spodní straně u mnohem větším poctu nežli na straně svrchní. U listů, které 
vzplývají na povrchu vody, jak tomu jest na př. u leknínu, vyskytují se 
průduchy pouze na svrchní straně, neboť spodní strana, smáčena jsouc vodou, 
ani by vodní páry vypouštět! nemohla. 
