Asymetrické listy — Bioloy;ie 
15 
Asymetrickými neboli nesouměrnými šlovou listy, jejichž levá a pravá 
polovice jsou nestejné. Na př. listy jilmu (Ulmus — IV, 105), lip (Tilia 
- 11, 185), k y sal (Begonia ~ II, 594), kakostu rozklad i té ho (Geranium 
divaricatum — II, 208), moruší (Morus - IV, 97) atd. 
Autatrygie — viz heslo opylení, odst. III, \,e. 
Autogamie — viz heslo opylení, odst. I. 
Baňkovitá (urceolatus, krugfórmig) jest koruna, podobná baňatému, pod ústím 
za škrcené mu džbánku. Obrazec viz pod heslem koruna. Vyskytuje se 
na př. ve květech vřesu zelenavého (Erica herbacea ■ — III, 19), medvě- 
di ce (Arctostaphylos — III, 21), vlochyně (Vaccinium uliginosum — III, 24), 
drobýšku (Centunculus — III, 45). 
Barva kvetu závisí dle výzkumů Hildebrandových vždy na obsahu buněk 
kor. plátků, nikdy na bláně buněčné. Modré, fialové a červené barvy 
mají původ svůj nejěastěji v barvivu, které jest rozpuštěno ve šťávě bu- 
něčné, kdežto žluté, oranžové a zelené barvy pocházejí od pevných 
barevných z rnéček, v buňkách obsažených ; barvy hnědé, šedé a někdy 
i ohnivě červené jsou smíšeniny jiných barev. Bílá barva květů nepo- 
chází ani od barviva rozpuštěného ani od barevných zrneěek, ale vzniká tehdy, 
když v pletivu okvětních lístků, jinak bezbarvých, jest obsaženo hojnost 
vzduchu. 
Zajímavo, že mnohé b rutnákovité (na př. p 1 i c n í k, hadinec) roz- 
kvétají červeně a pak se zbarvují fialově až modře. Maďal má bílé plátky nej- 
dříve žlutě, později pomerančově až růžově skvrnité. Biologický význam toho 
viz pod heslem biologie, odst. III, A, a. 
Poněvadž barvou lákají květy hmyz, dlužno za to míti, že každá rost- 
lina kvete v té barvě, která jí nejvíce zabezpečuje návštěvu hmyzu, jenž ku 
přenášení pylu jest nejspůsobilejším. 
Někteří biologové chtějí tomu, že při rozdělení rostlin, jak se v přírodě 
vedle sebe vyskytují, také barva květu hraje jistou úlohu. Různé druhy rostlin 
stejnou barvou kvetoucí nerady prý rostou vedle sebe, poně\^adž by si pře- 
bíraly na vzájem hmyz, který obstarává opylení. 
Některé rostliny mají květy takové barvy, jakou má hmyz, který je na- 
vštěvuje, což jest ovšem hmyzu (a tím i rostlině) ku prospěchu, poněvadž 
hmyzožraví ptáci hmyz na květu se zdržující snadno přehlédnou. Za příklad 
buďtež pouze uvedeny: prvosenka bledožlutá (Primula elatior — 111,32), 
apcháč zelinný (Cirsium oleraceum — III, 589). 
Proč rostliny na večer rozkvétající mají květy obyčejně bílé nebo žluté, 
pověděno pod heslem biologie v odst. III, A, a. 
Barvířské rostliny — viz užitek rostlin, odst. III. 
Bezkorunné rostliny — viz Soustavný přehled rostlinstva v II. od- 
díle tohoto svazku. 
Biologie^ rostlinná jest oddíl všeobecné botaniky, vysvětlující průběh života 
rostlinného, jak se od vzniku až do skonu rostliny ve fásích po sobě násle- 
dujících jeví, jakož i vzájemné vztahy tohoto života ke světu vnějšímu. 
Druhdy se biologie od fysiologie (viz pod tímto heslem), se kterou ovšem na- 
mnoze těsně souvisí, ani neoddělovala a věnovalo se jí celkem málo pozornosti. 
V novější době věnuje se však i tomuto odvětví patřičná péče a to vším prá- 
vem, neboť převážné většině rozmanitých zařízení ústrojů rostlinných možno 
rozuměti jen tenkráte, je-li znám netoliko jejich fysiologický, nýbrž i biologický 
význam. 
') Slož. z řeč. = život -|- Áóyog = nauka. 
