20 
Biologie 
assimilovati; ale ožere-li květ, ublíží-li vnitřním jeho ústrojům, zejména seme- 
- níkům, jest květ pro vývoj plodu ztracen. Mimo to u většiny rostlin jest blizna 
' velice choulostivá oproti zimě a pyl nesmí zmoknouti, anať zrnka jeho by 
botnala a se rozpukala. 
Dokud jsou květy mladinké, nerozvité, chrání útlé jejich ústroje zpravidla 
kalich a mimo to bývají často ukryty v paždích listenů nebo ve zvláštních 
toulcích, jak tomu jest na př. u podsněž niku (Galanthus- IV, 219). Když 
se květy rozvijí, jest jim třeba ochrany ze dvou přičiň: a) aby nezmokl pyl, jenž 
oproti dešti a rose, jak už nahoře připomenuto, u většiny rostlin jest velice 
choulostivý; h) aby nezmokla nebo nebyla smlsána nepovolaným hmyzem 
med o vin a, uchystaná ve zvláštních med ní cích (nektariích) pro určitý druh 
hmyzu, jenž obstarává opylení. 
a) Rostliny, jejichž pyl deštěm a rosou zvláště trpí, šlovou ombrofo- 
bické. Více jest o nich pověděno pod heslem ombrofobie. 
h) Proti vetřelcům nepovolaným, kteří by smlsali medovinu ve květě 
uschovanou, ale pylu na bliznu jiného květu by nepřenesli, činí rostliny velice 
různá opatření: 
Některé zamezují bezkřídlým, lezoucím (n e 1 étajícím) živočichům přístup 
do květu tím, že mají lodyhy nebo stopky květné silně lepkavé, tak že se 
drobní živočichové na nich přilepují a nemohou s místa. Příkladem buďtež : 
smolnička (Viscaria vulgaris — II, 244),' s i 1 e n ka nící a lepkavá (Silene 
nutans, S. viscosa — II, 250, 253), knotovka luční (Melandryum pra- 
tense — II, 245), trnovník lepkavý (Robinia glutinosa - II, 402), třem- 
dava bílá (Dictamnus albus — II, 319), bradáček (Listera ovata - IV, 
279), zimozel severní (Linnea borealis — III, 335), kolomie (CoIIomia 
grandiflora - III, 228) atd. 
Locika planá (Lactuca scariola — III, 447) a klejicha americká 
(Asciepias syriaca — III, 287) nejsou sice na lodyze lepkavé, ale mají nad míru 
jemnou pokožku, tak že lezoucí hmyz, na př. mravenec, drápky ji snadno roz- 
škrábe, načež se z ní roní lepkavé mléko, které hmyzu další lezení znemožňuje. 
Někdy stačí, jsou-li lodyhy nebo stopky květné zcela hladké, an le- 
zoucí hmyz se po nich sméká, jak tomu jest prý na př. u stopek třešně ptačí 
(Primus avium — II, 530), střemchy obecné (Prunus padus - II, 535) a j. 
rnandloňovitých. 
Štětka lal o čnatá (Dipsacus laciniatus — III, 377) a smoloroň pro- 
rostlý (Silphium perfoliatum — III, 600) mají spodiny vstřícných listů spolu 
srostlé v malé nádržky, ve kterých se drží dlouho voda a ta též nedovo- 
luje, aby bezkřídlí, nepovolaní živočichové po lodyze dostali se do květů. 
U mnohých rostlin jsou kalichy nebo listeny zákrovní porostlé osténky 
nebo štětinami nazpět obrácenými, které přístup do květů lezoucímu 
hmyzu znesnadňují, ba i docela znemožňují. Sem náležejí na př. některé chrpy 
(Centaurea — III, 570), konopice (Galeopsis — III, 150), pupavy (Car- 
lina — III, 595) a j. 
Veliký počet rostlin má přístup k medovině zatarasen ve květě hustou mříží 
z chlupů, již větší, povolaný hmyz sosákem sice prorazí, drobní živočichové 
však tak učiniti nedovedou. Příkladem buďtež: hluchavka skvrnitá (Lamium 
maculatum — III, 139), srdečník (Leonurus — III, 142), šedivka (Ballota 
nigra — III, 147), vachta třílistá (Menyanthes trifoliata- III, 283) atd. 
Nad míru zajímavé opatření proti nepovolanému hmyzu pozorujeme ve 
květech šalvěji (Salvia), jak obšírněji vysvětleno ve sv. III. na str. 172. 
Do květů s korunami šklebivými, jaké mají na př. lnice obecná (Li- 
naria vulgaris - III, 93) a hledík větší (Antirrhinum majus-III, 99), může se 
