22 
Biologie 
vény nežli kvítky plodné. Příklady: chrpa polní (Centaurea cyaniis - III, 
571), kalina (Viburnum opulus - III, 339), kaštan koňský (Aesculus hip- 
pocastanum — II, 306), kopretina bílá (Chrysanthemum leucanthemum - 
ÍII, 485) a s ní mnoho jiných složnokvětých, atd. 
Poněvadž každý druh hmyzu má zálibu v určitých barvách, jiné barvy 
pomíjeje, daří se často v ohlede opylení rostlinám nejlépe, rostou-li po- 
spolu druhy různých barev: žlutokvěté vedle modrokvětých, červeno- 
květé vedle bělokvétých a pod., poněvadž si hmyz, jehož k opylení květů po- 
třebují, nepřebírají. 
Jsou též rostliny, které rozkvétajíce barvou nachovou, později zfialoví 
a zmodrají, aby si návštěvu hmyzu tím spíše zabezpečily. Nelíbí-li se totiž 
hmyzu barva nachová, snad se mu zalíbí fialová nebo modrá. Náleží k nim 
na př. p 1 i c n í k lékařský (Pulmonaria officinalis — III, 206), lecha jarní 
(Orobus vernus-II, 353), hadinec obecný (Echium vulgare — III, 216) 
atd. Maďal (Aesculus hippocastanum — II, 306) dostává později na květech 
místo žlutých skvrny červené. 
Rostliny rozkvétající na večer, kdy létají večerní motýlové, mají 
květy nejčastěji barvy žluté nebo. bílé, poněvadž tyto barvy jsou v sou- 
mraku nejpatrnější. Svěděí o tom na př. pupalka (Óenothera biennis-II, 
575), kozí list (Lonicera caprifolium - III, 331), knotovka luční (Me- 
landryum pratense -- II, 245) a j. 
^) Často neprozrazují se květy tak svojí barvou jako pronikavou 
vůní, kterouž jsou jisté druhy hmyzu lákány k návštěvě. Pěkný příklad toho 
podán u kozího listu na str. 332. ve sv. III. 
K tomu dlužno připomenouti, že vůně našemu nosu často odporná, jest 
tomu kterému hmyzu právě příjemná a že květy šíří kolem sebe někdy vůni 
tak jemnou a tak zvláštního způsobu, že člověk jí nepoznává, za to však 
některý druh hmyzu, maje čichový ústroj jinak zařízen, se jí opojuje. Jinak 
nebylo by možno vysvětlit!, proč na mnohé květy, zcela nenápadné a ne- 
vonné, některý hmyz houfně se sletuje. 
y) Většina rostlin, které jsou odkázány při opylení na hmyz — viz 
heslo opylení, odst. III, 1 — odměňuje hmyz za jeho služby sladkou šťávou 
— medovinou neboli nektarem. Místa, kde medovina ve květech se vy- 
měšuje, šlovou med niky neboli nektarie. Více jest o nich pověděno pod 
příslušným heslem. 
<5) Mnohé rostliny s úhlednými květy neobsahují ve květech medoviny, 
ale poskytují hmyzu pyl, jehož v tom případě mají nadbytek, na př. rostliny 
mako vité (Papaveraceae - II, 63), třezalky (Hypericum — II, 178), růže 
(Rosa - II, 452) atd. 
«) Posléze dlužno zmíniti se o tom, že některé květy, zejména takové, 
které jsou v noci a za deště obráceny ústím k zemi, navštěvuje rád hmyz za 
tou příčinou, aby se v nich ukryl před nočním chladem a před 
deštěm. Že při tom ovšem též přenáší pyl, rozumí se samo. 
C) Důležitou úlohu při opylení hraje také doba, ve které květy se roz- 
vírají. 
Rostliny anemofilně — viz heslo opylení, odst III, 2 — rozvírají 
květy zpravidla v hodinách ranních, kdy celou přírodou následkem změny 
noční a denní teploty vane jemný vánek, jenž ku přenášení pylu úplně dostačí. 
Tak tomu jest na př. u většiny trav (Gramineae — IV, 402), kopřiv 
(Urtica - IV, 92) atd. 
Stromy jehnědokvěté rozkvétají většinou velmi záhy na jaře a to 
dříve nežli se odějí listím, z čehož jim kyne dvojí prospěch: jednak 
