26 
Blisna — Botanika 
dávají. Místo nich vyrůstají příštím rokem zase nové větve ze spodních pupenů, 
které, vyvinuvše květy a plody, opět z části ‘odumrou, takže rostlina nedosáhne 
nikdy velikých rozměrů. 
Patří k nim na př. borůvka (Vaccinium myrtillus — III, 23), šalvěj 
lékařská (Salvia officinalis — III, 171), jehlice (Ononis spinosa — II, 413), 
kručinky (Genistae — II, 403), devaterník (Helianthemum — II, 174). 
Ostružinníky (Rubus — II, 472) jsou polokře, jejichž větve odumírají vždy 
po dvou létech. 
Pozn. Většina stromů, křů a polokřů shastije na podzim listy. Děje 
se tak za tou příčinou, že by v zimě rostlina nesehnala kořeny tolik vody, kolik 
by se jí listy vypařilo, následkem čehož by musila zahynout!. Kořeny totiž při 
jistém stupni mrazu ztrácejí schopnost z půdy vodu vystřebávati. Nežli list 
spadne, odstěhují se z něho všechny výživné látky do větve a upotřebí se 
jich hlavně k založení nových pupenů. Proto jsou pupeny u stromů a křů zalo- 
ženy už na podzim a to v paždí listů. 
Blizna (stigma, Narbe) jest nejhořejší část ěnělky, omezená často na samý ko- 
neček (viz obr. ?>A: n). Majíc úkolem zachycovali pyl, jest porostlá bradavičkami 
nebo kratičkými chloupky, z nichž zpravidla vyměšuje se lepkavá tekutina. Tvaru 
jest rozmanitého: kulovatého, terčovitého, kyjovitého, nitkovitého. 
Jsou-li blizny odkázány na opylení větrem, jak tomu jest na př. u trav, bývají 
porostlé dlouhými chloupky, čímž nabývají podoby jemných pérek, štětiček 
a kropáčků. 
Jsouc pro zúrodnění květů velice důležitá, blizna květům skoro nikdy 
nechybí, kdežto čnělka dosti často. 
Bobule (bacca, Beere) zove se plod s oplodím dužnatým, obsahující jedno 
až mnoho semen v peckách neuzavřených. 
V přírodě jsou bobule hojně zastoupeny a to v rozmanitých způsobech. 
Možno je rozvrhnout! v bobule jednosemenné, 2 — 4semenné a mnoho- 
semenné; poslední opět v bobule se slupkou tenkou a v bobule se slupkou 
více méně ko rov i tou. 
Jednosemenné bobule má na př. jmelí (Viscum album — IV, 7) a 
o chrnět (Loranthus europaeus — IV, ii). 
Dvousemenné (ale též 3 -- 4semenné) bobule vyskytují se na příklad 
u dřišeálu (Berberis — II, 56), ptačího zobu (Ligustrum vulgare — 11,295), 
révy vinné (Vitis vinifera — II, 328), bezu černého (Sambucus nigra — 
III, 336), konvalinky (Convallaria majalis ■ — IV, 366), kokoříku (Polygona- 
tum — IV, 367), chřestu (Asparagus — IV, 370), pstročku (Smilacina — 
IV, 373 ). 
Mnohosemenné bobule o tenké slupce jsou nejhojnější. Mají 
je na př. angrešt (Ribes grossularia — II, 566), rybíz (Ribes rubrum — II, 
568), borůvka (Vaccinium myrtillus — III, 23), brusnice (Vacc. vitis idaea 
— III, 25), mnohé rostliny lilkovité (Solanaceae — III, 240), vraní oko 
(Paris quadrifolia — IV, 372). 
Mnohosemenné bobule o slupce kor o vité mívají oproti ostatním 
bobulím zpravidla mnohem větší rozměry. Náležejí k nim na př. citrony 
a pomoranče (II, 327), dýně (III, 320), okurky (III, 323), melouny 
(in, 325). 
Botanika^ neboli rostlinopís jest věda jednající o vlastnostech rostlin. Dle 
toho, ku kterým vlastnostem hlavní zřetel se bere, rozeznávají se tyto oddíly 
botaniky: 
*) Ofl řec. ^otÚvi] = rostlina, ^oxaviHr; (roz. Tsyvr}) = nauka o rostlinách. 
