40 
Dvouleté byliny — Etymologie 
Obsahují- li dvoudomé květy ještě též více méně zakrnělé (ale ovšem vždy 
jalové) ústroje druhého pohlaví, jak tomu jest na př. u knotovky luční 
(Melandryum pratense — II, 245), řeše tlaku (Rharanus cathartica — II, 333), 
chřestu (Asparagus officinalis — IV, 370) i j., šlovou nedokonale dvou- 
d ornými a zjevu tomu říká se subdioecie. 
Dvouleté byliny -viz biologie, odst. IV, 6. 
Dvou mocné tyčinky (obr. 58) -viz heslo tyčinky, odst. III, 4. 
Jsou význačný pro rostliny py- 
skaté (Labiatae — III, 137), z á rázo- 
ví té (Orobancheae - III, 56) a spo- 
rýš o vité (Verbenaceae - IIL 197). 
Kromě toho však vyskytují se též u ně- 
kterých rostlin krtičníkovitých 
(Scrofularieae - III, 93 — 1 34). 
Dvounažka- viz plod, odst. ii, 1. 
Dvoupyské neboli pyskaté (labiatus, 
lippenfórmig- obr. 59) — jsou koruny 
nebo kalichy, jejichž lístky srůstají spolu 
ve dva díly v ten způsob, že se podo- 
bají rozevřené nebo zavřené zvířecí 
tlamě. 
Vyskytují se na př. u některých z i - 
molezovitých (Caprifoliaceae — III, 
330), některých krtičníkovitých 
(Scrofulariaceae — III, 68) a u rostlin 
pyskatých (Labiatae — III. 136), pro 
něž jsou nej význačnější. 
Obr. 57. Rostlina dvondomá: 
A prašníková, B pestíková (vrba) ; F květ prašníkový, 
F-^ květ pestíkový. 
Obyčejně se rozeznávají dvoupyské koruny dvoje: tlamaté (coronae labiatae 
— ■ obr. 59 a), o pyscích více méně rozestálých a tudíž o jícnu otevřeném, a šklé- 
bivé (cor. personatae — obr. 59 ^), o pyscích k sobě přiložených a tudíž o jícnu 
zavřeném. Viz tlamatá a š k 1 e b i v á koruna. 
Dvouřízné lodyhy — viz stonek, odst. III, 2, C- 
Dýchání rostlin — viz fysiologie, odst. V. 
Elliptičným neboli oválním (fol. ellipticum, f. ovále, elliptisch) 
slově list nebo jiný útvar rostlinný, je-li asi 2krát tak dlouhý 
jak široký, na obou koncích asi stejně zaokrouhlený a právě 
uprostřed nejširší. Na př. listy rdestu vzplývavého (Po- 
tamogeton natans — IV, 302). 
Entomofilné^ rostliny jsou ty, u nichž opylení obstarává hmyz. Obr. 58. Tyčinky 
jak obšírněji pověděno pod heslem opylení, odst. III, 1. dvoumocné. 
Za příklad rostlin entomofilných budiž uveden ští- 
rovník obecný (Lotus corniculatus — II, 308). Jak v popisu této rostliny 
uvedeno, vysypává se pyl ze zralých prašníků do člunku (obr. 60). Sedne-li 
na květ hmyz, stlačí člunek níže, pyl otvorem na vrcholku zobánku vystoupí 
a otře se hmyzu o spodinu těla. Navštíví-li pak hmyz druhý květ, otírá tento 
pyl o jeho bliznu. 
Etymologie- — zabývá se vysvětlováním jmen rostlinných co do původu a kmene. 
Nenáleží sice v obor botaniky, nicméně však značně přispívá k jasnému poroz- 
0 Slož. z řec. evTOfxa = hmyz (pilsw = miluji. 
Slož. z řec. gVu/ťo? = skutečný, pravdivý žo}'o? = nauka. 
