54 
Fysiologie 
ve květech, vábí svojí vůní hmyz, který obstarává opylení, po případě zproti- 
vují květy některým býložravým živočichům, aby jich neožíiali. Jscu-li v ícrre- 
nech nebo v cibulích, oddencích a listech, jimž dodávají kcřenné, po píípadě 
ostré, palčivé chuti, děje se to hlavně za tou příčinou, aby je znechutily roz- 
manitým nepřátelům. 
Uvážíme-li, jaké přerozmanité vůně v rostlinstvu se vyskytují, snadno 
pochopíme, že počet etherických olejů páčí se do set. Dle lučebného sležení 
možno je zhruba roztřídit! ve 3 skupiny : 
a) Eth. oleje kyslíkaté, obsahující vedle uhlíku a 
vodíku vždy též něco kyslíku. Ty jsou v rostlinstvu nejrozší- 
řenější. Patří k nim na př. oleje : růžový, levandulový, 
rozmarinový, hřebíčkový (ve květech karafiátů), fe- 
ny klový, kmínový, mátový (Pfefferminzol — v rozma- 
nitých mátách, zejména v mátě peprné) atd. 
K těmto olejům patří též pevné, ale prchavé kafry, 
z nichž v naší květeně jest nejrozšířenější kumarin, dodá- 
vající příjemné vůně mařince vonné (Asperula odorata 
— 111,357), komonicím (Melilotus — II, 394) a tomce 
vonné (Anthoxanthum odoratum — IV, 466). 
/^)Eth. oleje bezkyslíkaté — skládají se pouze z uhlíku a \c- 
díku. Nej důležitější z nich jest olej terpentinový — CjoHjg, který se 
vyskytuje ve dřevě stromů jehličnatých, jsa tu smíchán s větším nebo menším 
množstvím pryskyřice v terpentýn. 
) 
y) Eth. oleje sírnaté — obsahují vedle uhlíku a vodíku vždy též něco 
síry, někdy také něco dusíku. Náleží k nim olej česnekový — (CgHgj^S, 
obsažený v cibuli česireku kuchyňského a jiných druhů česneků, a olej hoř- 
čicový — C4H5NS, vyskytující se v semenech h o ř č i c (Sinapis — II, 119). 
14. Pryskyřice (Harze) jsou ztuhlé, namnoze okysličením 
z etherických olejů vzniklé, neprchavé, ve vodě nerozpustné 
hmoty, vyskytující se ve zvláštních nádržkách a chodbách (obr. 72), 
zejména ve dřevě některých jehličnatých stromů. Je-li pryskyřice 
smrků nebo borovic smíchána s etherickým olejem, slově ter- 
pentýn. 
15. K. pryskyřicím druží se mléčné šťávy ^ ronící se z po- 
raněných míst některých rostlin, na př. pryšců, máků, v 1 a- 
štovičníku, smetanky atd. Jsou to tekutiny, v nichž vedle 
rozpuštěných cukrů, kyselin a alkaloidů plovou četná droboulinká 
zrnéčka pryskyřice a kaučuku. Nádržky, v nichž mléčné šťávy 
se hromadí, jsou buď zveličilé, často rozvětvené buňky, zvané 
trichoblasty (viz heslo anatomie, odst. II, 5, pozn. a 
obr. 13), jak se s nimi setkáváme u pryšců, anebo nepravidelné, zrušením 
buněk vzniklé chodby (mléčné), jak se s nimi setkáváme zejména 
u rostlin složnokvětých (viz obr. 541 na str. 392 ve sv. III). 
16. Klovatiny neboli gumy — jsou beztvaré látky, rozpouštějící se 
ve vodě v slizké, lepkavé tekutiny. Vyměšují se z buněk jakožto nepotřebné 
do zvláštních nádržek, zejména ve dřevě švestek a třešní, někdy — hlavně 
za deštivých let — v takovém množství, že vytékají na povrch. 
Do této skupiny sloučenin náleží též rostlinný s 1 i z, obsažený na př. 
v hlizách některých vstavačů (Orchis — IV, 249) a známý zde pod jmenem 
s a 1 e p, jakož i v oddencích ibišku (Althaea officinalis — II, 196). 
Obr. 72. Příčný 
řez pryskyřičnoji 
chodbou ve dřevé 
borovém. 
Obr. 71. Piů- 
hledná tečka listu 
třezalky, naplněná 
etherickým olejem. 
