58 
Fysiologie 
niny nové — ústrojné. Aby však tato přeměna, od níž závisí téměř veškeren život 
na zemi, nejen život rostlin nýbrž i živočichů — čím by se totiž živočichové 
a s nimi i lidé živili, nemohouce žaludkem neústrojné látky zažívati, kdyby 
jim rostliny látek ústrojných, stravitelných nepřipravovaly? - aby tato přeměna 
byla možná, musí býti vyhověno dvěma podmínkám: 1. musí listy býti oza- 
řovány světlem slunečním a 2. musí v nich toto světlo procházet! zelení listo- 
vou. Prochází-li totiž sluneční světlo zelení listovou, pohltí se některé jeho 
barevné (duhové) paprsky, z nichž jak známo bílé světlo sluneční se skládá, 
a ty ostatní paprsky, jsouce mnohem výhřevnější nežli by byly, kdyby zelení 
listovou neprocházely, mají právě tu kouzelnou moc, že vniknuvše do vnitř- 
ního obsahu buněk, rozloží kysličník uhličitý, jejž buňky do sebe byly ze 
vzduchu vssály, v jeho prvky: kyslík a uhlík. Prvý, uvolněn jsa, odchází 
z rostliny průduchy listovými zpátky do vzduchu, druhý však sloučí se ihned s vodou 
v novou sloučeninu, nyní již ústrojnou — škrob (po případě cukr nebo 
olej), který jakožto první produkt assimilace hromadí se v podobě 
droboulinkých zrnéček v zrnkách chlorofyllových. Lučebný proces, jímž vzniká 
škrob*), možno znázornit! rovnicí: 
kysl. uhličitý voda škrob odchází z rostliny zpět do vzduchu. 
O tom, že kyslík, rozkladem kysličníku uhličitého uvolněný, odchází z rost- 
liny zpátky do vzduchu, přesvědčit! se lze tímto pohusem ( — obr. 76): Do skle- 
něné válcovité nádoby (A), naplněné vodou, ponořme několik vodních rostlin, 
na př. vodního moru (Elodea canadensis — sv. IV, str. 291), nad ně zavěsme 
širokou nálevku (n) obrácenou úzkou trubicí nahoru a zařiďme to tak, aby tru- 
bice nálevky zasahovala do zkumavky (2), kterou jsme naplnili vodou a otvorem 
— jejž jsme zatím zacpali prstem — ponořili pod povrch vody ve válcovité ná- 
době. Postavíme-li vše na slunce, zpozorujeme záhy, jak z rostlinek ve vodě po- 
nořených vystupují malé bublinky a hromadí se v podobě neviditelného plynu v nej- 
hořejší části zkumavky (i), stlačujíce vodu ve zkumavce níže a níže. Vstrčíme-li 
pak do tohoto neviditelného plynu ve zkumavce se nabrcmadivšího doutnající 
třísku, tříska se vznítí, což je důkazem, že plyn ten není leč kyslík. 
Že kyslík z rostlinek v podobě bublinek vzhůru vystupující pcchází skutečně 
z kysličníku uhličitého, jenž původně byl obsažen ve vodě a odtud se dostal do 
rostlinek**), svědčí nejlépe okolnost tato : Kdybychom vodu, do níž chceme rost- 
linky vložiti, dříve dobře vyvařili, tak že by z ní kysličník uhličitý prchl, 
nevycházely by z rostlinek nijaké bublinky, byC byla sluncem sebe lépe zahřívána. 
Ale také tenkráte nevycházely by z rostlinek bublinky kyslíku, byť byly 
rostlinky ponořeny do vody kysličníkem uhličitým sebe bohatší, kdybychom ná- 
dobu s celým zařízením postavili do tmy. Z toho patrno, že kysličník uhličitý 
v zelených listech jen tenkráte se rozkládá, působí-li na listy paprsky sluneční, 
jak ostatně už nahoře bylo uvedeno. Tím vysvětlujeme si, proč rostliny chované 
za okny obracejí listy vesměs ke slunci, proč klíče bramborové v temném sklepě 
vyrostlé tak velice se prodlužují, aby se dostaly ke světlíku atd. 
Paprsky jiného světla (měsíčního, elektrického, lampového) mají sice na 
assimilaci též vliv, ale v míře zcela nepatrné. Sluneční světlo v té příčině nelze 
dokonale nahradit! žádným jiným světlem. 
*) Při tvoření se cukru (dextrosy) jest tento proces: 
6 C O., -f 6 O = Cg H,, Og + 12 O 
dextrosa 
**) Jako rostliny pozemní přijímají kysličník uhličitý ze vzduchu, tak dostávají jej 
rostliny vodní z vody. 
