Fysiologie 
67 
Květy vykonávají nyktotropické pohyby, zavírajíce se v jistých hodinách 
denních, zejména na noc, aby útlé části vnitřní (zvláště pyl) netrpěly noční 
rosou a aby nevyzařovalo se z květů do chladného vzduchu příliš mnoho 
tepla, čímž by mohly nastydnouti blizny oproti chladnu namnoze velice chou- 
lostivé. Nejnápadněji jeví se nyktotropismus u květů velikých, na př. u tuli- 
pánu (Tulipa — IV, 330), šafránu (Croccus — IV, 240), leknínu 
(Nymphaea — II, 60) atd. 
Ve všech uvedených případech vznikají pohyby nyktotropické tím, že ná- 
sledkem změny teploty nebo osvětlení květní lístky na vnitřní straně méně 
rostou nežli na straně vnější, tak že se ohýbají dovnitř. U starších květů 
nyktotropické pohyby se nejeví. 
Některé rostliny, zvláště složnokvěté, zavírají na noc, často ovšem již 
v prvních hodinách odpoledních (na př. měsíček — III, 562), někdy docela 
již před polednem (na př. salát zahradní — III, 449 nebo kozí brada 
— III, 464) celá květenství. 
Při tom ohýbají se obyčejně též květní stopky, zvláště u mladších květů, 
tak že květy směřují svým ústím více méně k zemi; na př. u sedmikrásy 
(Bellis — III, 545), zvonku rozkladitého (Campanula patula — III, 303), 
mrkve (Daucus carota — II, 652) a j. Více příkladů uvedeno jest pod 
heslem o m b r o f o b i e. 
Že periodické rozvírání a zavírání se květů mnohých rostlin závislo 
jest na působení paprsků slunečních, plyne nejlépe z té okolnosti, že každá z těch 
rostlin rozvírá a zavírá své květy, po případě celá květenství v určitých denních 
hodinách. Na př. leknín otvírá se asi o 7. hodině ráno a zavírá se asi o 5. hodině 
odpolední; měsíček (Calendula) otvírá se až v 9 hodin ráno a zavírá se již 
o 3. hodině odpoledne; locika zahradní (Lactuca sativa) otvírá se o 7. ho- 
dině ranní a zavírá se již o 10. hodině před polednem atd. 
ů) Pohyby hygroskopické^ neboli vláhojemné — závisí na 
změnách sucha a vlhkosti vzduchu. Některé ústroje rostlinné, zejména plodo- 
listy, přijímají totiž na jistých místech do stěn buněčných více vody nežli na 
jiných místech, tak že vzniká na rozhraní obou míst jisté napjetí, jež posléze 
následkem nestejnoměrného vysýchání povolí a mezi oběma místy vznikne 
trhlina. Na tom zakládá se pukání zralých tobolek a zralých prašníků. Někdy 
vyrovnává se napjetí ve zralých plodech takovou silou, že oddělené části se 
okamžitě zkrucují nebo svinují a při tom semena daleko odmršťují, jak tomu 
jest na př. u netýkavek (Impatiens — II, 229), šfavelů (Oxalis — II, 219), 
ty kviče pukavé (Ecballiuni elaterium — III, 328) a j. 
U mnohých pukavých plodů pozorujeme, že za vlhka se opět zavírají; 
vodními parami vzduchu totiž chlopně nebo zuby, ve které se byl plod za 
sucha rozpoltil, jaksi nabotnávají, při čemž se zároveň narovnávají a k sobě 
přibližují. Viz obr. 398 /., na str. 246 ve sv. II. 
K hygroskopickým pohybům náležejí též pohyby, jež vykonávají osiny 
nažek pum pa vy (Erodium cicutarium — II, 212) a některých kakostů (Ge- 
ranium - II, 201), jakož i osiny obilek mnohých trav, zejména kavylů (Stipa 
— IV, 455) a některých ovsů (Avena — IV, 473). Za sucha se totiž osiny 
plodů jmenovaných rostlin šroubovité svinují, za vlhka se rozvinují. Zabodl-li 
se plod, jakož na základě zákonů gravitačních s jistotou lze očekávati, předním 
koncem do půdy, zavrtává se šroubovitými pohyby osiny hlouběji do země. 
Viz obr. 445 na str. 213 ve sv. II, a obr. 621 na str. 457 ve sv. IV. 
Posléze dlužno zařadili k hygroskopickým pohybům pružné vymršfování 
se prašníků u některých rostlin kopřivovitých (viz o tom více na str. 94 
) Slož. 7. řec. vyqóg ■= vlhký -|- oxojisco = hledáni. 
