68 
Fy Biologie 
ve sv. IV) a pružné rozvinování se mršin íků ve výtrusnicích přesliček 
(viz str. 657 ve sv. IV). 
«) Pohyby irritačtií neboli zdrážděné — vznikají vnějším podrá- 
žděním mechanickým. Jsou v rostlinstvu celkem vzácné. 
Nejnápadněji jeví se na listech citlivky stydlivé (Mimosa pudica — 
II, 432). Řapíky a řapíěky těch listů jsou na spodu ztloustlé v kloubní pol- 
štářky, jejichž spodní strana skládá se z buněk té podivné vlastnosti, že dotekem 
se podráždí a voda z nich vystoupí do mezer mezibuněčných. Následkem toho 
napjetí pletiva z těchto buněk se skládajícího velice ochabne a poněvadž svrchní 
strana polštářků kloubních, jsouc nedraždilelnou, zachovává svoje napjetí v míře 
neztenčené, skloní se řapíky v tu stranu, kde není odporu, t. j. dolů. 
O dráždivosti listů rosnatky (Drosera — 11, 164), aldrovandky 
(Aldrovandia — II, 165) a tučnice (Pinguicula - 111,50) učiněna zmínka při 
popisu těchto hmyzožravých bylin. 
Také ve květech jeví se u některých rostlin irritační pohyby. Platí to 
zejména o tyčinkách dřišťálu (Berberis — 11, 54), o tyčinkách chrp (Cen- 
taurea - III, 572) a o bliznách kejklířky (Mimulus — III, 104), jak blíže 
pouěiti se může čtenář na příslušných místech. Zde budiž pouze připomenuto, 
že nitky tyčinek dřišťálových mají drážditelné buňky na vnitřní straně. Dotkne-li 
se tudíž nitek na vnitřní straně nějaký hmyz, vznikne část tekutého obsahu 
z buněk této strany do buněk strany vnější, což má za následek, že se nitka 
tyčinky rychle ohne dovnitř (viz obr. 91 ^5* na str. 56 ve sv. II). 
K irritačním pohybům dlužno zařadili též závitkovité nebo šroubovité pohyby, 
jež vykonávají úponky některých rostlin, otáčejíce se okolo jiné rostliny nebo 
okolo nějaké vhodné opory. Pokud totiž opory své se nedotknou, pokud jí nejsou 
jaksi podrážděny, nevinou se šroubovitě. Viz též heslo úponky. 
B, Pohyby samovolné, na vnějších vlivech nezávislé, jeví se hlavně na 
rostoucích částích rostlinných. Možno je rozvrhnouti ve 2 kategorie: 
«) Pohyby nntačni^ neboli kývavé — spočívají v tom, že ten který 
ústroj (mladý list, lístek květní, tyčinka, lodyha) roste na jedné'straně více nežli 
na druhé, následkem čehož se zkřiví a zaujme pak ovšem jinou polohu, 
nežli měl. 
Nutační pohyby vykonávají: lodyhy rostlin otáčivých, mladé 
listy, lístky květní, stopky květní, někdy i tyčinky a čnělky. 
1. Lodyhy rostlin otáčivých neboli ovíjivých, dosáhše jisté výše 
a nemohouce se pro chabost a tenkost svoji udržeti přímo, počnou na jedné 
straně slaběji růsti nežli na stranách ostatních a na tuto stranu se ohýbají. 
Poněvadž však slabší vzrůst lodyhy nesetrvá stále po téže straně její, nýbrž 
postupuje, byl-li vpředu, na levo (po případě na právo), pak do zadu a odtud 
zase přes pravou (po případě levou) stranu do předu, neohýbá se lodyha stále 
v jednom směru, nýbrž otáčí se. 
Podle toho, v jakém směru otáčení se děje, rozeznáváme lodyhy (rostliny) 
pravotočivé a levotočivé Viz heslo stonek, odst. III, 4 <5. 
2. Mladé listy, v pupenech rozmanitě složeny a svinuty — viz obr. 28. 
pod heslem biologie, odst. II, 1 - když se počnou vyvíjeli, narovnávají se, 
až jsou docela ploché. Zvláště nápadné pohyby vykonávají na př. mladé listy 
kaštanu koňského (Aesculus hippocastanum — II, 306), anyf v poupěti 
stojí přímo, pak se sehnou dolů (obr. 86) a posléze se zase vyzvednou a do 
plochy rozloží. 
‘) Od lat. nu ta re = kývati. 
