82 
Heterošiylie — Homogarnické květy 
vysvětleno na str. 68 ve sv. IV, u některých rdesen (Polygonům - IV, 24), 
krva vniku (Poterium sanguisorba — II, 514). 
Heterostylie - viz opylení, odst. III, l, d. 
Heterotristylie — viz „ » 
Hlávka neboli strboul (capitulum, Kópfen — obr. 87) jest hroznovité květen- 
ství, jehož hlavní osa je zcela zkrácena, tak že bestopeaié nebo kratičce 
stopečkatékMhiy jsou směstnány na jejím vrcholku. Vyskytuje se na př. u jetelů 
(Trifolium - II, 377), tolic (Medicago - II, 391), řepky hlavaté (Phyteuma 
orbiculare - III, 316) atd. 
Hlíza neboli bambulina (tuber, Knolle — obr. 88) zove se v botanice podzemní 
stonek nebo část podzemního stonku o velice naduřelé hlavní ose a ne- 
patrných šupinách, které někdy docela chybějí, jsouce zastoupeny pouhými 
jizvami. Úkolem hliz jest, nahromadit! v sobě výživné látky, zejména škrob, 
aby mladá rostlina, která na jaře z pře- 
zimovavší hlízy vyrůstá, vyvíjejíc se 
z pupenů (;;Oěek") v paždí šupin nebo 
jizev, měla v první době z čeho žiti. 
Vyplnivši svůj úkol, hlíza odumírá, až 
úplně zanikne. 
B 
Obr. 87. Hlávka (A) a schéma 
hlávky (B). 
Obr. 88. Hlízy topinajuburu. 
Hlizami zachovávají se přes zimu na př. brambor (viz ve sv. III. str. 
245, kdež podáno též vyobrazení celého vývoje), topinambur (Helianthus 
tuberosus - III, 499), mečík (Qladiolus), ocún (Colchicum) ; o hlizách obou 
posledních rostlin pověděno obšírněji na příslušných místech (ve sv. IV. na 
str. 238 a 316). 
Od hliz vlastních neboli stonkových, oddenkových dlužno 
rozeznávat! hllsy kořenové, které sice též přezimují a na jaře poskytují mladé 
rostlině první potravy, nejsou však částmi podzemních stonků, nýbrž stloust- 
lými, naduřelými kořeny; proto také na nich nikdy nenalézáme ani 
šupin ani jizev po šupinách, v jejichž paždích by dřímala wočka^'. 
Hlízy kořenové jsou zvláště význačný pro některé rody vs t a vačo v i tý c h 
(Orchideae), kdež také o vývoji a morfologickém významu jejich více jest po- 
věděno (viz str. 250 - 252 ve sv. IV). Mimo to vyskytují se kořenové hlízy 
ještě též u ji řinek (Qeorgina - sv. III, str. 604) a některých jiných rostlin. 
Pozn. Hlízu zvláštního druhu, po celou životní dobu rostliny trvající, má 
brambořík (Cyclamen — IH, 38). 
Hnilobné neboli hniloboživné rostliny -viz saprofyty. 
Homodichogamie - viz opylení, odst. III, l, h, pozn. 
Homogarnické^ šlovou květy, jejichž biizny dospívají současně s prašníky, tak 
že mohou býti pylem vlastního květu zúrodněny. Homogamie jest v přírodě celkem 
Slož. z řec. o//oro? = stejného stáří = snoubení. 
