116 
Korunka — Koreu 
runy dvoiipyské neboli pysk a té, jimž říká se buď tlam a té, mají-li pysky 
od sebe odstálé, jak tomu jest u rostlin pyskatých (Labiatae III, 136), anebo 
š k I e b i v é, mají-Ii pysky k sobě přitisklé, jak tomu jest na př. u hledíku 
(Antirrhinum majus — III, 98). Dále sem náležejí koruny jazykoví té, na 
př. u mnohých rostlin složnokvětých (Compositae — 111,398 — 562) a ko- 
runy kol o vité, na př. u rozrazilů (Veronica — III, 76) atd. Viz též 
příslušná hesla. 
Korunka — viz jazýček. 
Kořen (radix, Wurzel) jest nejspodnější část rostliny, mající úkolem jednak 
rostlinu v zemi upevňovati, jednak sháněti 
pro ni z půdy potřebnou vodu a mine 
látky ve vodě rozpuštěné. 
Obr. 143. Různé způsoby sroslloplálečných 
korun pravidelných: 
A kor. kulovitá, B baňkovitá, C nálevkovitá, D trubkovitá, 
E zvonkovitá, F řepicovitá, G kolovitá. 
Obr. 144. Srostloplátečné koruny 
so?imér?ié : 
a tlamatá, b šklebivá, £• jazykovitá, d kolovitá 
1. Jsa již V semenu jakožto spodní část embrya patrný, mladý kořínek, 
v obecném životě obyčejně „klíčkem" zvaný, vynikne při klíčení (obr. 133,134) 
dírkou klovou a jsa jakousi neviditelnou silou — silou gravitační — tažen 
ke středu zemskému, vniká do země svisle, tedy v opáčném směru nežli roste 
stonek. Aby útlá špička jeho, prodírajíc se drsnou půdou, 
se nepoškodila, jest pokryta tak zv. čepičkou (callyptra 
— obr. 145), kyprým, slizkým pletivem z odumřelých 
buněk. Svislý (geocentrický) vsrůst a ochranná 
čepička jsou pro všecky kořeny charakteristickými ; 
jimi hlavně liší se kořeny od stonků. K tomu přistupuje 
ještě okolnost, že na kořenech nikdy se nevyskytují 
listy ani šupiny, tím méně ovšem květy nebo plody. 
2. Kořen, který vyrostl ze spodní části klíčku, 
slově koř. hlavním (obr. 146). Po stranách jeho 
vyrůstají záhy četné kořeny vedlejší, které dále se 
rozvětvujíce a v různých směrech půdu prostupujíce, Obr. 145. Konec ko- 
rostlinu v zemi lépe upevňují a potřebné množství vody ^ čepičkou (zvčtš.). 
i jiných minerálních látek snáze pro ni z půdy dovedou sehnati. 
3. Mylné by bylo domnívali se, že kořeny čerpají výživné látky z půdy 
svými konečky a že mohou přijímali potravu celým svým povrchem. 
Děje se tak pouze velice jemným vldšením (obr. 147 a, b), které v jisté vzdále- 
