120 
Kořen 
Viz o tom více pod heslem rozmnožování rostlin, odst. II. Z listů vyrů- 
stají kořeny zejména u některých kapradin, ii řeřichy luční (Cardamine 
pratensis — obr. 134 na str. 84 ve sv. II), ii begónií (II, 594) atd. 
U některých stromů a křů, na př. u vrb a topolů, jsou pod korou ne- 
daleko pupenů » spící « zárodky adventivních kořenů, které se vyvinují v kořeny 
jen tehdy, když uříznutou větev (odnož) zastrčíme do vlhké země. 
Obr. 153 . Vláknitý 
kořen rostliny jednoleté. 
kracovitý. 
Rostliny cizopasné mají zpravidla místo kořenů tak zv. s třeba dl a (haii- 
storia), jimiž vnikají do těla své hostitelky, střebajíce z ní potravu. Více pově- 
děno o nich na příslušných místech, na př. u kokotic (Cuscula — III, 232), 
záraz (Orobanche — III, 56), jmelí (Viscum — IV, 7). 
Jiné rostliny cizopasné vytvá- 
řejí na koříncích zvláštní deštičky 
a těmi přissávají se na kořínky rost- 
lin sousedních. Sem náleží na př. 
lněnka (Thesium - obr. 15 a 16 
na str. 14 ve sv. IV), některé krtič- 
níkovité (kokrhel, černýš, 
v š i v e c, světlík — III, 109 — 1 24) 
a p o d b í 1 e k (Lathraea — obr. 1 66, 
III 126). 
Jsou též rostliny, které kořenů 
vůbec nemají. Jsou to zejména rost- 
liny vodní, z našich na př. bub li- 
na tky (Utricularia — III, 51), 
u nichž kořeny nahrazeny jsou nit- 
ko vitými úkrojky listů, a růžkatce 
(Ceratophyllum — IV, 21), jejichž listnaté lodyhy záhy od dna vodního se od- 
trhují a vzplývají volně ve vodě. U nepukalky (Salvinia natans IV, 7 ^ 3 ) 
zastupují kořeny zvláštní listy, přetvořené v dlouhá, kořinkum podobna, chlupatá 
vlákna, jimž ovšem chybějí čepičky, pro kořeny velice význačné. 
Korálice (Coralliorrhiza — IV, 282) má místo kořene korálovitě^ roz- 
větvený oddenek s velice jemnou svrchní vrstvou (epiblernem) a svazečky vláken ek. 
Obr. 156. Znázorněni přemény listnaté 
nétévky v květ. 
