126 
Květe uštvi 
Všechny druhy květenství možno shrnouti do tří hlavních typů : 
I. Květenství latovité neboli thyrsoidní (obr. 159) — z jehož hlavní 
osy vyrůstá po stranách neurčitý počet os vedlejších a tyto osy mají po stranách 
opět neurčitý počet os druhého stupně, jež podobným způsobem dále se roz- 
větvují a to tak, že rozvětvenosti ubývá od spodu k vrcholku jak na ose hlavní 
tak na osách vedlejších. Následkem toho jsou v latovitém květenství nejspod- 
nější osy nejdelší, nejsilnější a nejbohatěji rozvětvené; čím dále k vrcholku jsou 
však osy kratší, slabší a chuději rozvětvené až i docela jednoduché. 
Květenství latovitého jsou 4 formy: lata vlastni (panicula), kytka 
(corymbothyrsus), krušel (anthela) a vrcholík (cyma). 
Bližší poučení o všech těchto formách podáno jest pod příslušnými hesly. 
II. Květenství hroznovité neboli botrytické (obr. 160) — má po stranách 
společné hlavní osy vedlejší osy vždy j e d n o d u ché (nerozvětvené), jednokvěté. 
Květenství tohoto vyskytuje se 9 forem, jež možno roztřídit! do 4 kategorií: 
Hrosen (racemus — obr. 160) a 
chocholík (corymbus — obr. 90) - mají hlavní 
osu i osy vedlejší prodlouženy, květy tudíž 
zřetelně, namnoze dlouze stopkaté. 
Obr. 164. Vidlan. 
Klas (spica), jehněda (amentum) a palice (spadix), po případě šiška 
(strobus) mají hlavní osu sice prodlouženu, ale postranní osy zcela zkráceny, tak 
že květy jsou přisedlé (bez zřetelných stopek — obr. 161). 
Okolik (umbella - obr. 162) má hlavní osu zkrácenu na nullu, tak 
že vedlejší, prodloužené osy (stopky květní) zdají se vyrůstati ze společného 
bodu na vrcholku hlavní osy. 
^) Strhoul neboli hlávka (capitulum) a tibor (anthodium) mají i hlavní 
osu i osy vedlejší zcela zkráceny, tak že bezstopečné nebo zcela kratičce stop- 
katé květy jsou hustě směstnány (obr. 163). 
O všech těchto formách pověděno více u příslušných hesel, kde uvedeny 
též příklady. 
III. Květenství vidlanovité*) neboli brachialní (obr. 164) - má hlavní 
osu ukončenu květem, pod nímž z paždí dvou listenů vyrůstají pouze dvě 
vstřícné, asi stejně dlouhé osy vedlejší, kteréž, zakončujíce se též květem, 
konečný květ osy hlavní přerůstají a stejným způsobem jako osa hlavní dále 
se rozvětvují. Často však z obou vstřícných os vedlejších jest vždy jedna po- 
potlačena. I jest dle toho vidlanovité květenství buď dvouramenné, jemuž 
se zkrátka říká vidlan (dichasium), buď jednorauienné (monochasium), které 
se vyskytuje ve 4 formách: jakožto vějířek (rhipiďium), srpek (drepanium), 
*) Morfologové, kteří rozvrhují oproti Če 1 a k o v s k é m u všechny druhy květenství 
pouze do dvou t3'pů : hroznovité ho a v rc h o 1 í k o v i t é h o, považují květenství 
vidlanovité za pouhou formu květenství vrcholíkovitého. Ostatně srov. poiednáni dra^ L. 
Čelakovského »Nauka o květenství na základě deduktivníni« v Rozpravách Čes. 
Akademie r. 1892, 
