140 
Mečovitý list — Med niky 
MeČOvitý (ensiforinis, schwertfórmig) slově list, jehož protáhlá (namnoze čár- 
kovitá) čepel jest k lodyze obrácena hranou. Viz čár k ovité listy. 
Medníky neboli nektarie (nectaria, Nektarien) jsou místa ve květech, z nichž 
vyměšuje se sladká šťáva (medovina, nektar) za tou příčinou, aby jí byl pohoštěn 
hmyz obstarávající opylení. 
Nejčastěji jsou medníky na dně květu, mezi semeníkem a tyčinkami nebo 
mezi tyčinkami a korunou (okvětím), a to buď ve způsobě jediné, postranní 
šlásy, jak to vidíme na př. ve květech černýše (Melampyrum — III, 119), 
nebo ve způsobě většího počtu šlásek, jak tomu jest na př. u rostlin křížatých 
(Cruciferae — II, 79) a pohanky (Fagopyrum — IV, 34), anebo ve způsobě 
souvislého prstence — šlásnatého 
terče (discus), jak vyskytuje se to 
na př. ve květech javoru (Acer — 
II, 310), svídy (Cornus sangui- 
nea — II, 609), mrkve (Daucus — 
II, 652) atd. 
Jindy roní se medovina s ros- 
šířených spodin tyčinek^ na př. 
u česneků (Allium — IV, 345), 
nebo ze zvláštních výrostků ty- 
činek, na př. u violko vitých 
(Viola — II, 148). 
Dosti často vyměšují nektar 
lístky květní na svých vnitřních 
spodinách, jak se to jeví u pod- 
sněžníku (Galanthus — IV, 219), 
u pryskyřníků (Ranunculus — 
II, 5) a u mnohých rostlin lilijo- 
vitých, nejnápadněji na př. u řep- 
číku královského (Fritillaria 
imperialis — IV, 328). U některých 
rostlin, zvláště pryskyřníko- 
vitých, jsou v medníky namnoze 
podivného tvaru přeměněny celé 
květní lístky. Viz na př. květ čer- 
nil chy (Nigella — II, 41), čeme- 
ř i c e (Flelleborus — II, 39), o m ě j e 
(Aconitum — II, 47) a j. 
Nej vzácnější jsou případy, kdy 
se medovina vyměšuje se se- 
nieníkn, jak tomu jest na př. u b la- 
to u c h u (Caltha palustris — II, 36). 
Ať se však vyměšuje medovina ve květě kdekoli, vždy jest to na takovém místě, 
aby hmyz, dostávaje se k ní, dotýkal se tělem jednak zralých prašníků, jednak dospě- 
lých blizen. Často stěžují rostliny hmyzu zúmyslně přístup k medovině, aby byl 
nucen ve květě déle se pozdrželi, jak to pozorujeme obzvláště u rostlin vsta- 
vačovitých (Orchideae — IV, 246), a aby musil do květu hlouběji zalézti, 
jak jest to zejména u rostlin, které chovají nektar ve zvláštních ostruhách, 
na př. u orlíčku (Aquilegia — II, 43), stračky polní (Delphinium con- 
solida — II, 45), d y m n i v ky (Corydalis — II, 72), violky (Viola — II, 151), 
lnice (Linaria - III, 93) a j. 
Aby hmyz volil vždy pravou cestu k nektariím, t. j. cestu, na které nejvíce 
pylu na tělo by si nabral a nejjistěji jej na bliznu přenesl, bývají na květních 
lístcích mnohých rostlin nápadné kresby a znaménka, jež ukazují hmyzu, kudy 
Obr. 183. Pekáč zelinný. 
